154/1781/26 
3/154/681/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 649964 від 25 квітня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 25 квітня 2026 року о 19 год. 04 хв. у селі Гайки по вулиці Центральній керував трактором МТЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, блідність шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, службові особи територіального органу Національної поліції додали до протоколу серії ЕПР1 № 649964 від 25 квітня 2026 року письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні.
Зокрема, до протоколу додані та досліджені судом такі документи:
?направлення на огляд водія ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
?диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських;
?розписка про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;
?інші матеріали справи.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.
Від захисника Лесика С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
У клопотанні захисник зазначив, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів наявності законних підстав для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а також належно зафіксованого факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Захисник вказав, що з долучених до справи відеозаписів убачається тривале конфліктне спілкування між водієм та працівниками поліції щодо законності зупинки трактора, пред`явлення документів та наявності чи відсутності технічних несправностей транспортного засобу. При цьому, на думку захисника, ознаки наркотичного сп`яніння належним чином не зафіксовані, відеофіксація події не була безперервною, а факт складання і пред`явлення водію направлення на огляд, протоколу про адміністративне правопорушення та розписки про відсторонення від керування транспортним засобом на відеозаписах відсутній.
Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 не висловлював чіткої, категоричної та однозначної відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а його поведінка була пов`язана з незгодою щодо законності дій працівників поліції, а не з ухиленням від проходження огляду.
У судовому засіданні захисник Лесик С.І. підтримав подане клопотання та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши долучені до протоколу письмові докази та відеозаписи, заслухавши пояснення захисника, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак, які визначають вчинене діяння як адміністративне правопорушення.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення у трьох формах:
1.керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2.передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
3.відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, так само як і ч. 1 ст. 130 КУпАП у частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є бланкетними.
Порядок огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння врегульовано положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.
За змістом ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2 Порядку № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Приписами пунктів 6, 7 Порядку № 1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Згідно із п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, крім запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, для законності вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння необхідним є не лише формальне зазначення в протоколі певних ознак, а й їх фактичне встановлення та належна фіксація у спосіб, передбачений законом.
Суд звертає увагу, що у протоколі як ознаки наркотичного сп`яніння зазначено: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, блідність шкірного покриву обличчя.
При цьому «поведінка, що не відповідає обстановці» та «виражене тремтіння пальців рук» за змістом п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 є ознаками алкогольного сп`яніння, які можуть мати значення для встановлення ознак наркотичного чи іншого сп`яніння лише через положення п. 4 розділу І цієї Інструкції щодо наявності однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння, крім запаху алкоголю з порожнини рота.
Водночас у протоколі зазначено лише «тремтіння пальців рук», без конкретизації того, що таке тремтіння було саме вираженим. Ознака «блідність шкірного покриву обличчя» за змістом п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735 може відповідати ознаці «неприродна блідість», однак така ознака також повинна бути належним чином зафіксована та підтверджена доказами, а не лише зазначена у протоколі.
З відеозапису, який розпочинається о 19 год. 01 хв. 20 сек., убачається, що працівники поліції зупинили трактор синього кольору з навісним обладнанням. Після зупинки спілкування між поліцейськими та водієм стосувалося причини зупинки, руху трактора з увімкненими чи неувімкненими світловими приладами, пред`явлення посвідчення тракториста-машиніста та наявності можливих технічних несправностей транспортного засобу.
На цьому етапі працівники поліції не озвучували ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, не повідомляли йому про наявність підстав вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, не пропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, не складали направлення на такий огляд і не роз`яснювали правових наслідків відмови від проходження огляду.
Натомість із відеозапису вбачається, що між сторонами виникла тривала конфліктна ситуація, пов`язана з незгодою водія із підставами зупинки трактора та його небажанням пред`являти посвідчення тракториста-машиніста до належного обґрунтування вимоги працівників поліції.
Сама по собі наполеглива незгода водія з діями працівників поліції, його емоційна реакція на зупинку трактора, вимога пояснити законну підставу такої зупинки та небажання пред`являти посвідчення до з`ясування цієї підстави не можуть автоматично ототожнюватися з «поведінкою, що не відповідає обстановці» у розумінні Інструкції № 1452/735.
Суд не виключає, що ознаки сп`яніння можуть бути виявлені працівниками поліції після зупинки транспортного засобу, під час подальшого спілкування з водієм. Водночас за обставин цієї справи вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з`явилася лише о 20 год. 04 хв. 42 сек. після тривалого спору, який фактично стосувався не стану водія, а законності дій працівників поліції, що об`єктивно потребує особливо ретельної перевірки реальності, а не формальності таких підстав.
Також у відеофіксації події наявний істотний розрив. З матеріалів справи вбачається, що відеофайл X700000_00000020260425193122_0015 закінчується о 19 год. 35 хв. 14 сек., тоді як наступний відеофайл X700000_00000020260425200228_0016 розпочинається лише о 20 год. 02 хв. 31 сек.
Отже, проміжок часу тривалістю понад 30 хвилин взагалі не був зафіксований технічними засобами відеозапису. Що саме відбувалося у цей час, із матеріалів справи встановити неможливо.
Лише після поновлення відеозапису поліцейський повідомив водію про необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у Нововолинській центральній міській лікарні. Як підставу для такої вимоги поліцейський усно називає поведінку, що не відповідає обстановці, та тремтіння пальців рук.
У зв`язку з наведеним суд позбавлений можливості перевірити, коли саме, за яких обставин та з яких об`єктивних причин працівники поліції дійшли висновку про наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, а також чи не була подальша вимога пройти огляд результатом розвитку конфлікту між водієм та працівниками поліції після відмови водія погодитися з підставами зупинки трактора і пред`явити посвідчення тракториста-машиніста.
Із відеозаписів не вбачається, що до висунення вимоги пройти огляд поліцейськими були належно та об`єктивно зафіксовані ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачені п. 4 розділу І Інструкції № 1452/735. Так само не вбачається, що ОСОБА_1 було пред`явлено письмове направлення на медичний огляд, оголошено його зміст, роз`яснено конкретний порядок проходження огляду, забезпечено реальну можливість ознайомитися з таким направленням та висловити чітке волевиявлення щодо проходження або відмови від проходження огляду.
Натомість із відеозапису вбачається, що після повідомлення поліцейського про необхідність пройти огляд ОСОБА_1 прямо зазначав: «Я не відмовляюся». Надалі він продовжував ставити запитання працівникам поліції, з`ясовував підстави їхньої вимоги, заперечував наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, здійснював телефонний дзвінок на лінію «102» та повідомляв про незаконність, на його думку, дій працівників поліції.
Таку поведінку водія суд оцінює як продовження спору щодо законності дій поліцейських та підстав для проведення огляду, однак сама по собі вона не є тотожною чіткій, категоричній та однозначній відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відмова від проходження огляду у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП повинна бути встановлена як конкретна дія або бездіяльність водія, яка безсумнівно свідчить про його свідоме небажання пройти огляд у встановленому законом порядку. Така відмова не може ґрунтуватися лише на припущенні поліцейського або на його односторонньому висновку про те, що поведінку водія слід «розцінювати як відмову».
Із відеозапису вбачається, що після тривалого спілкування поліцейський повідомив водію, що розцінює його поведінку як відмову, після чого працівники поліції фактично припинили діалог, сіли до службового автомобіля, а один із поліцейських, перебуваючи вже в салоні зачиненого службового автомобіля, самостійно без присутності ОСОБА_1 повідомив для відеозапису про те, що водій нібито відмовився від проходження огляду.
При цьому відеозапис припиняється саме після такої односторонньої фіксації висновку поліцейського про відмову водія. Відеозапис не містить подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 , ознайомлення його зі змістом протоколу, надання йому можливості подати пояснення чи зауваження, а також вручення йому копії протоколу.
Крім того, суд критично оцінює направлення на огляд водія транспортного засобу, оскільки відеозапис не містить фіксації фактичного складання такого направлення у присутності ОСОБА_1 , пред`явлення йому цього документа, оголошення його змісту, а також відмови водія від підпису чи отримання такого направлення.
Направлення водія до закладу охорони здоров`я є не лише оформленням письмового документа, а самостійною процесуальною дією, яка у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, має істотне доказове значення та підлягає належній фіксації.
За відсутності на відеозаписі належного підтвердження фактичного направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я суд позбавлений можливості перевірити, чи була ця процесуальна дія реально вчинена у спосіб, передбачений законом, чи був водій належно ознайомлений із її змістом та чи мав він реальну можливість виконати законну вимогу поліцейського.
Аналогічно суд критично оцінює розписку про відсторонення від керування транспортним засобом, оскільки відеозаписи не містять належної фіксації її складання, оголошення водію, пропозиції її підписати або відмови водія від підпису.
Факт наявності у матеріалах справи паперових документів, складених працівниками поліції, сам по собі не усуває обов`язку суду перевірити, чи підтверджується їх складання та пред`явлення водію іншими належними і допустимими доказами, насамперед відеозаписом, який у цій справі застосовувався працівниками поліції як основний засіб фіксації процесуальних дій.
За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд та розписка про відсторонення від керування транспортним засобом не можуть бути оцінені судом як достатні докази факту належного направлення ОСОБА_1 на огляд та його чіткої, категоричної і однозначної відмови від проходження такого огляду.
Суд окремо зазначає, що дотримання працівниками поліції двогодинного строку, передбаченого ст. 266 КУпАП для проведення огляду в закладі охорони здоров`я, саме по собі не є достатнім для висновку про доведеність складу адміністративного правопорушення. Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду необхідним є доведення всієї сукупності юридично значущих обставин: наявності законних підстав для огляду, належного направлення водія на такий огляд, роз`яснення йому суті законної вимоги та наслідків її невиконання, а також чіткої і однозначної відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
У цій справі така сукупність обставин належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджена.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Відповідальність за цією нормою може наставати лише за умови доведеності того, що водій усвідомлював законну вимогу поліцейського пройти огляд у встановленому порядку, розумів правові наслідки відмови та свідомо вчинив дії, спрямовані на ухилення від такого огляду.
Сам по собі факт непроходження огляду, як і факт конфліктного спілкування водія з поліцейськими, не є достатнім для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У цій справі сукупність досліджених доказів не підтверджує наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від суду перевірки не лише формальної наявності протоколу про адміністративне правопорушення, а й того, чи підтверджуються викладені у ньому обставини належними, допустимими та достатніми доказами.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підставі ст. 252 КУпАП, орган чи посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч. 3 цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року, зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення права керування транспортним засобом також розглядається Європейським судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є корисним у щоденному житті і для здійснення діяльності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП орган поліції повинен довести належними, допустимими та достатніми доказами факт керування транспортним засобом, наявність законних підстав для проведення огляду, належне направлення водія на огляд, дотримання процедури, передбаченої ст. 266 КУпАП, Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735, а також факт чіткої і однозначної відмови водія від проходження огляду.
У цій справі факт керування ОСОБА_1 трактором МТЗ сам по собі не спростовує висновку суду про недоведеність складу адміністративного правопорушення, оскільки спірним і недоведеним залишається саме факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 мав об`єктивно підтверджені ознаки наркотичного сп`яніння, був належним чином направлений на медичний огляд і чітко, категорично та однозначно відмовився від проходження такого огляду.
Наявні у справі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 є істотними та непереборними, а тому відповідно до конституційного принципу презумпції невинуватості підлягають тлумаченню на його користь.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате провадження підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки матеріалами справи не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Р. Вітер