Справа № 951/202/26
Провадження №2/951/191/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року          селище Козова
Козівський районний суд Тернопільської області у складі: 
головуючого судді Лавренюк О.М., 
за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №2061155 про надання споживчого кредиту.
За умовами вказаного договору ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Умовами договору встановлено: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 14500,00 грн, строк кредиту - 358 днів: з 21.01.2025 по 15.01.2026, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в пункті 2.1. Договору ТОВ «Слон Кредит» надав кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано під час укладання договору.
ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
13.08.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 13082025-1, за умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2061155 від 21.01.2025 у розмірі 55571,25 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 14500,00 грн, заборгованість за процентами – 33821,25 грн, штрафні санкції – 7250,00 грн. Так як станом на дату укладання договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025, строк дії договору № 2061155 від 21.01.2025 не закінчився, тому в межах строку дії Договору, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 14.08.2025 по 15.01.2026 (155 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 16856,25 грн.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 2061155 від 21.01.2025 на загальну суму 72427,5 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту – 14500,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 33821,25 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 155 календарних днів - 16856,25 грн, штрафних санкцій - 7250,00 грн.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №2061155 про надання споживчого кредиту від 21.01.2025 у розмірі 72427,50 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
Ухвалою судді від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 16.04.2026. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» докази, які містять банківську таємницю.
10.04.2026 на виконання ухвали судді від 17.03.2026 до суду надійшли витребувані в АТ КБ «ПриватБанк» докази (а.с. 119).
Ухвалою суду від 16.04.2026 заяву представника відповідача задоволено та відкладено судовий розгляд справи на 05.05.2026, який в подальшому за клопотанням представника відповідача відкладено на 14.05.2026.
06.05.2026 представником відповідача – адвокатом Пузіним Д.М. подано заяву, яку суд розцінює як відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування відзиву на позовну заяву покликався на те, що ОСОБА_1 кредитний договір № 2061155 від 21.01.2025 з ТОВ «Слон Кредит» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував, зокрема позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. 
Також позивачем не додано доказів про те, що відповідач був належним чином ідентифікований під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме відповідач створив обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Зокрема в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. Також відсутні дані щодо місця роботи та займаної посади, що свідчить про те, що позикодавець не впевнився в платоспроможності позичальника перед наданням кредиту.
На підставі наведеного, представник відповідача вважає, що відповідно до статей 215, 236 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір, який укладений з недодержанням зазначених умов є нікчемним.
Також звернув увагу, що платіжна інструкція від ТОВ «Пейтек» про перерахування коштів відсутня, а лист, наданий позивачем, не є належним доказом, а тому вважає, що відсутнє підтвердження виникнення правовідносин між відповідачем та ТОВ «Слон Кредит».
Крім цього, представник відповідача зазначив, що на теперішній час відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, відповідно до договору факторингу № 13082026 від 13.08.2025, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», відповідно до умов якого останній набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.
На підставі наведеного, представник відповідача вважає позовні вимоги не доведеними, а тому просить відмовити в їх задоволенні (а.с. 136-138). 
13.05.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав.
Стосовно доводів сторони відповідача про неукладення кредитного договору, представник позивача зазначив, що на підтвердження укладання відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Слон Кредит», позивачем було надано оригінал електронного доказу, який підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «E579», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір.
Спростовуючи доводи представника відповідача щодо відсутності доказів перерахування кредитних коштів відповідачу, представник позивача зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією листа платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів №31102024-4 від 31.10.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Пейтек». За інформацією в листі ТОВ «Пейтек», відповідно до зазначеного договору № 2061155 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 14500,00 грн на платіжну карту НОМЕР_1 . Також переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 24.03.2026.
Представник позивача зазначив, що на виконання вимог статті 18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень пункту 1.3 договору факторингу від 13.08.2025 №13082025-1, ТОВ «Слон Кредит» повідомило в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а тому доводи представника відповідача щодо неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги є безпідставними.
З огляду на викладене, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 141-149). 
Ухвалою суду від 14.05.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено, судовий розгляд цивільної справи відкладено на 26.05.2026.
25.05.2026 представником відповідача повторно подано аналогічне клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 26.05.2026 залишено без розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви розгляд справи просив провести без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, представник відповідача – адвокат Пузін Д.М. 06.05.2026 подав відзив на позовну заяву. У клопотанні від 25.05.2026 представник відповідача розгляд справи просив проводити без його участі та без участі відповідача.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено договір №2061155 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» у формі електронного документа (далі Договір №2061155, а.с. 90-96). Відповідно до реквізитів Договору №2061155, укладеного сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е579» 21.01.2025 о 13:02:10 год.
Відповідно до пункту 1.3. Договору №2061155 сума кредиту (загальний розмір) складає 14500,00 грн.
Пунктом 1.4. Договору №2061155 передбачено, що строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до пункту 1.5. Договору №2061155 тип процентної ставки - фіксована. Також передбачено підвищену процентну ставку 15% в день за перший день користування кредиту; стандартну процентну ставку, яка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом та діє до 19.02.2025; знижену процентну ставку 1,35%, що діє на умовах визначених п.п. 1.5.2.1. та пільгову процентну ставку у розмірі 0,75%, що застосовується з 20.02.2025. 
Загальні витрати на дату укладення Договору складають: 50677,50 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; 43739,25 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 13574,76% річних, якщо застосовано стандартну процентну ставку; 2448,65% річних, якщо застосовано знижену процентну ставку. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає: 65177,50 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку або 58239,25 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку (пункти 1.8. - 1.10. Договору №2061155).
За умовами пункту 2.1. Договору №2061155 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 3.1. Договору №2061155, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, визначеною Договором, яка діє у відповідний період користування кредитом та у межах строку кредиту. Проценти нараховуються щодня, виходячи з фактичної кількості календарних днів у періоді, за який здійснено нарахування.
Відповідно до пункту 5.1. Договору №2061155 сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в пп. 5.3. Договору.
Пунктом 6.4. Договору №2061155 сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1450,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання, та у розмірі 290,00 грн, починаючи з 5 дня за кожен день такого невиконання та/або неналежного виконання.
За умовами пункту 9.2. Договору №2061155 Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.4. Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Також 21.01.2025 ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 підписано: паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х154 (а.с. 77-78) та таблицю обчислення загальної вартості кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е579 (а.с. 97-98).
ТОВ «Слон кредит» виконало свої зобов`язання за Договором №2061155 та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 14500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 через систему Pay Tech, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 20.08.2025 про здійснення переказу коштів на вказаний рахунок (а.с. 87) та інформацією, витребуваною судом за клопотанням представника позивача у банка-емітента АТ КБ «Приватбанк». Так, АТ КБ «Приватбанк» підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 21.01.2025 надійшло зарахування коштів у розмірі 14500,00 грн (а.с.119).
13.08.2025 між ТОВ «Слон Кредит» (надалі клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (надалі фактор) укладено договір факторингу № 13082025-1, відповідно до умов зазначеного договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 26-29).
Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором факторингу від 13.08.2025 № 13082025-1, ТОВ «Слон Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняв реєстр боржників в кількості відступлених прав грошової вимоги – 2445. Після виконання фактором вимог пункту 1.2 договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 34 зворот).
З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2061155 у загальному розмірі 55571,25 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14500,00 грн, заборгованість за відсотками - 33821,25 грн, заборгованість за пенею - 7250,00 грн (а.с. 85-86).
Як вбачається з платіжної інструкції №4838 від 15.08.2025, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило на користь ТОВ «Слон кредит» кошти згідно договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025 (а.с. 15).
Відповідно до повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №2061155 від 21.01.2025, ТОВ "Слон Кредит" повідомило ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором №2061155 від 21.01.2025 ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (а.с. 79).
За розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «Слон кредит» загальна сума заборгованості за кредитом на дату відступлення згідно кредитного договору №2061155 від 21.01.2025 станом на 13.08.2025 склала 55571,25 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 14500,00 грн, заборгованість за відсотками 33821,25 грн, заборгованість за пенею 7250,00 грн (а.с. 81). 
Станом на дату укладення договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025, строк дії Договору №2061155 не закінчився. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 15.08.2025 по 15.01.2026 (154 календарних днів в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем) продовжило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, загалом у сумі 16747,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Фінасова Компанія «Фінтраст капітал» (14500,00 грн * 0,75% = 108,75 грн х 154 календарних дні = 16747,50 грн) (а.с. 82-83). 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір №2061155 укладений в електронній формі.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу наведених положень законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за особливостями укладення кредитного договору в електронній формі шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е579», 21.01.2025 уклав договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» №2061155 з ТОВ «Слон Кредит».
Отже, відповідно до вимог частин шостої та восьмої статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов щодо суми кредиту, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки та уклали в належній формі кредитний договір.
Суд вважає доводи сторони відповідача щодо неукладення кредитного договору безпідставними та необґрунтованими, оскільки договір №2061155 про надання споживчого кредиту, який був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору (суми кредиту, дати його видачі, строку кредитування, розміру процентів та інших умов кредитування).
Щодо доводів сторони відповідача про те, що кредитний договір не підписаний сторонами, то суд відхиляє вказані доводи з огляду на те, що з договору №2061155 від 21.01.2025 вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е579. 21.01.2025 о 13:02:10 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору (а.с. 96).
Також суд звертає увагу, що без реєстрації та здійснення входу на вебсайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Доводи сторони відповідача про те, що до суду надано паперову копію електронного доказу, а оригінали цифрового файлу надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 в справі № 916/3027/21 зроблено висновок, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.
Сумніваючись у достовірності копії, суди мають керуватись тим, що сумніви мають бути обґрунтованими та об`єктивними, та не можуть бути усунені іншими допустимими доказами у справі.
Представником відповідача не зазначено, в чому саме полягають обґрунтовані сумніви відповідача у наданому позивачем доказі - договорі №2061155 про надання споживчого кредиту від 21.01.2025, та що ці сумніви не можуть бути усунені.
Не є порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копії цих доказів за відсутності обґрунтованих сумнів у їх відповідності оригіналу (постанова Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20).
З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Так, стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.
Частинами першою, п`ятою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору №2061155 відповідачу надано кредит у сумі 14500,00 грн. На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивач надав лист ТОВ «Пейтек» від 20.08.2025 про здійснення переказу коштів на рахунок відповідача, також інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується факт зарахування на карту відповідача 21.01.2025 коштів в сумі 14500,00 грн.
Відтак безпідставними є твердження представника відповідача про відсутність доказів перерахування коштів відповідачу за кредитним договором №2061155 від 21.01.2025. При цьому суд враховує, що стороною відповідача не надано доказів на спростування вказаної обставини (виписки по рахунку, тощо), з яких можна б було встановити, що 21.01.2025 на картковий рахунок відповідача не надходили кошти від ТОВ «Слон Кредит» у сумі 14500,00 грн.
Разом з тим з розрахунків заборгованості за кредитним договором №2061155 від 21.01.2025 вбачається, що відповідач не виконував свої зобов`язання за договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 15.01.2026 становить 72427,5 грн та складається з суми заборгованості за тілом кредиту – 14500,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 33821,25 грн, нарахованих позивачем процентів - 16856,25 грн, штрафних санкцій - 7250,00 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 кредитного договору №2061155 від 21.01.2025 в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору щодо повернення таких коштів.
Також судом встановлено, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №2061155 від 21.01.2025 на підставі договору факторингу №13082025-1 від 13.08.2025. 
Докази того, що вищевказаний договір факторингу визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, суду не надані.
Таким чином, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14500,00 грн є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, слід зазначити наступне.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з умовами договору строк дії договору становить 360 днів, тобто з 21.01.2025 до 15.01.2026.
Відповідно до пунктів 1.5., 1.7. договору про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» № 2061155 від 21.01.2025 тип процентної ставки фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до таких умов:
підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит);
стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 19.02.2025 включно;
знижена процентна ставка 1,35% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки, відповідно до наступних умов.
У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача у період дії стандартної ставки здійснюється за стандартною процентною ставкою, на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 
Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 20.02.2025 (включно) до останнього дня строку кредиту (включно).
Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає:
0.971% в день, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії;
0.85% в день, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом періоду її дії.
Відповідно до змісту позовної заяви представник позивача просить стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 33821,25 грн, які нараховані за період з 21.01.2025 до 13.08.2025 та в розмірі 16856,25 грн, які нараховані за період з 14.08.2025 до 15.01.2026.
На підставі підпункту 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX), стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, оскільки договір укладений сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 15% на день, що мало місце 21.01.2025, 3% на день, що мало місце з 22.01.2025 по 19.02.2025, є нікчемними.
Відтак максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах вказаного договору за підрахунками суду становить:
- за період з 21.01.2025 по 19.02.2025 (включно) 4350,00 грн (14500 х 1% х 30 днів);
- за період з 20.02.2025 по 15.01.2026 (включно) 35887,50 грн (14500 х 0,75 % х 330 днів).
Ураховуючи зазначене, сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача в межах строку дії кредитного договору, становить 40237,50 грн (4350,00 грн +35887,50 грн.).
Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 7250,00 грн, то суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64» на території України введено військовий стан, який згодом на підставі Указів Президента продовжувався та триває на час розгляду даної справи в суді.
Договір №2061155 про надання споживчого кредиту укладений сторонами 21.01.2025, тобто в період дії воєнного стану на території Україні, тому з огляду на вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу та пені за прострочення зобов`язань.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 7250,00 грн задоволенню не підлягають.
Відтак позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2061155 про надання споживчого кредиту від 21.01.2025 в розмірі 54737,50 грн, з яких: 14500,00 грн – заборгованість за кредитом, 40237,50 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 75,58% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2012,24 грн (2662,40/100х75,58%).
Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Позивачем у позовній заяві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема на правничу допомогу, яку позивач очікує понести в розмірі 10000,00 грн.
За змістом частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На обґрунтування понесення позивачем витрат на правову допомогу, позивачем до позову долучено:
- договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 17-18);
- заявку №16393 на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 88-89),
- рахунок на оплату до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 80),
- акт №16393 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 18а),
- ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2148545 від 10.03.2026 (а.с. 76).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною шостою цієї ж статті ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 09.05.2023 у справі № 340/9009/21, від 08.11.2023 у справі № 160/17970/21, від 16.05.2024 у справі № 320/4539/21, Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.
Відповідач та його представник будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надали.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 75,58% заявлених позовних вимог), слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 7558,00 грн (10000/100%х75,58%).
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором №2061155 про надання споживчого кредиту від 21.01.2025 в розмірі 54737,50 грн (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень 50 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2012,24 грн (дві тисячі дванадцять гривень 24 копійки) судового збору. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7558,00 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27/2, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 26.05.2026.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк