Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/1390/26
Номер провадження2-а/173/8/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25 червня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Островерхової А.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Прокоф`євої Н.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
01.05.2026 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В позовній заяві вказував на те, що 22 квітня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , було винесено постанову № R491089 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Вважає, що вищезазначена постанова є протиправною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки при її винесенні відповідачем було грубо порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а в діях його відсутній склад адміністративного правопорушення.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представником відповідача подано відзив, в якому зазначив, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, не прибувши за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач вказав, що 21.04.2026 позивач через електронний кабінет «Резерв+» подав заяву про визнання допущеного порушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. На підставі цієї заяви 22.04.2026 була сформована постанова № R491089 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Відповідач вважає оскаржувану постанову законною та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Позивачем подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідача та зазначив, що подання заяви в порядку статті 279-9 КУпАП не звільняло відповідача від обов`язку перевірити наявність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до вимог статей 247 та 280 КУпАП. Позивач вказував на відсутність належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема доказів вручення повістки, а також відомостей про дату та час виклику до ТЦК та СП. У зв`язку з цим просив позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Судом встановлено, що 22 квітня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , було винесено постанову № R491089 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Згідно з фабулою правопорушення, викладеною в постанові, за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що позивач не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці відповідно до ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з наступного.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку , а саме вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до норм статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові, особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення): місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення: нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення: прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності: при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається то адміністративної відповідальності, має право подані пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № Р491089 від 22.04.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
З наданих відповідачем матеріалів убачається, що 21.04.2026 позивач через електронний кабінет призовника в мобільному застосунку «Резерв+» подав заяву про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності без особистої участі.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право бути присутньою при розгляді справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися іншими процесуальними правами.
Разом з тим зазначене право не є обов`язком особи та може бути реалізоване або не реалізоване нею на власний розсуд.
Подавши через електронний сервіс «Резерв+» заяву про визнання правопорушення та розгляд справи без його участі, позивач добровільно відмовився від реалізації права бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Доводи позивача про неповідомлення його про дату та час розгляду справи суд оцінює критично, оскільки на момент винесення постанови відповідач мав підтверджене волевиявлення позивача щодо розгляду справи без його участі.
Суд також враховує, що доступ до електронного кабінету призовника здійснюється із застосуванням засобів електронної ідентифікації. Доказів того, щовідповідна заява була подана іншою особою або внаслідок несанкціонованого доступу до облікового запису позивача, матеріали справи не містять, а позивачем таких доказів суду не надано.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, а наведені позивачем доводи не свідчать про порушення його прав чи недотримання відповідачем вимог законодавства.
Відтак підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 9, 73-77,90, 242, 244-246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Островерхова