ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 904/2585/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 (колегія суддів: Дармін М. О. - головуючий, Чус О. В., Демчина Т. Ю.) у справі

за позовом Дочірнього підприємства "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал" (відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі № 904/2585/23 змінено позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебет" )

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас"

про стягнення інфляційної складової в розмірі 849 302,02 грн, 3 % річних у розмірі 197 391,78 грн,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст обставин, які передували постановленню оскаржуваної ухвали

1.1. Дочірнє підприємство "Евода Трейд" Комунального підприємства "Луцькводоканал" (далі - ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (далі - ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас") про стягнення інфляційної складової в розмірі 849 302,02 грн, 3 % річних у розмірі 197 391,78 грн.

1.2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 позовні вимоги ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" задоволено. Вирішено стягнути з ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" на користь ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" інфляційну складову в розмірі 849 302,02 грн, 3 % річних у розмірі 197 391,78 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 700,41 грн.

1.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.06.2024 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 залишено без змін.

1.4. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 замінено позивача у справі № 904/2585/23 з ДП "Евода Трейд" КП "Луцькводоканал" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебет" (далі - ТОВ "Дебет").

1.5. Синельниківський відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.04.2025 відкрив виконавче провадження № 77732446 із виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 у справі № 904/2585/23.

1.6. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2025 у справі № 904/2585/23 частково задоволено скаргу ТОВ "Дебет" на бездіяльність державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Курбатової Марини Сергіївни. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Курбатової Марини Сергіївни щодо невжиття заходів примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23. Зобов`язано державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Курбатову Марину Сергіївну поновити порушене право заявника шляхом забезпечення виконання рішення та невідкладно вжити всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

1.7. ТОВ "Дебет" 04.0.2025 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просило зобов`язати керівника ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

1.8. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2025 у справі № 904/2585/23 задоволено заяву ТОВ "Дебет" та зобов`язано ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

1.9. ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подало 25.07.2025 до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

1.10 Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області суду від 12.08.2025 у справі № 904/2585/23 вирішено прийняти звіт ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23. Зобов`язано ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 протягом трьох місяців із моменту отримання цієї ухвали суду.

1.11. ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" 17.11.2025 на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 подало звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

1.12. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23 вирішено прийняти звіт ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 та на виконання частини 7 статті 345-4 Господарського процесуального кодексу України зобов`язано ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 протягом трьох місяців із моменту отримання цієї ухвали суду.

1.13. Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23, ТОВ "Дебет" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 та застосувати до керівника ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" захід процесуального примусу у виді штрафу.

1.14. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі № 904/2585/23 апеляційну скаргу ТОВ "Дебет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 залишено без руху у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Надано ТОВ "Дебет" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Зобов`язано надати докази, що підтверджують дату отримання цієї ухвали. Зобов`язано усунути недоліки, встановлені в ухвалі суду, шляхом подання доказів оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

2.1. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 904/2585/23 апеляційну скаргу ТОВ "Дебет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23 повернуто без розгляду.

2.2. Повертаючи без розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Дебет", суд апеляційної інстанції послався на положення до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та зазначив, що у встановлений судом строк ТОВ "Дебет" не надало доказів сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, тому апеляційна скарга ТОВ "Дебет" підлягає поверненню.

3. Короткий зміст касаційної скарги 

3.1. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ "Дебет" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 904/2585/23, а справу № 904/2585/23 направити до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду. 

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Дебет" зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. При цьому скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.11.2024 у справі № 140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних скарг на судові рішення, ухвалені в порядку судового контролю. 

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. За змістом частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

4.3. Переглянувши оскаржуване судове рішення, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

4.4. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

4.5. Відповідно до статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 

Форма і зміст апеляційної скарги визначені статтею 258 Господарського процесуального кодексу України.

4.6. За змістом частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

4.7. Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Абзацом 1 частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

4.8. Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4.9. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

4.10. У справі, яка розглядається, ТОВ "Дебет" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23, якою прийнято звіт ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 та на виконання частини 7 статті 345-4 Господарського процесуального кодексу України зобов`язано ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23 протягом трьох місяців із моменту отримання цієї ухвали суду.

4.11. Апеляційний господарський суд ухвалою від 20.01.2026 у справі № 904/2585/23 залишив без руху апеляційну скаргу ТОВ "Дебет", оскільки встановив, що ТОВ "Дебет" при поданні апеляційної скарги не сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028 грн х 0,8).

При цьому суд апеляційної інстанції, послався на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.05.2018 у справі № 915/955/15, відповідно до якого підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

4.12. Згідно з ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 904/2585/23 було повернуто апеляційну скаргу ТОВ "Дебет", оскільки суд апеляційної інстанції установив, що у встановлений судом строк ТОВ "Дебет" не надало доказів усунення недоліків, а саме доказів сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Дебет" підлягає поверненню.

4.13. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ "Дебет" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою. 

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Дебет" зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. При цьому скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.11.2024 у справі № 140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних скарг на судові рішення, ухвалені в порядку судового контролю.

4.14. Як зазначає скаржник, у постановах Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, на які посилається скаржник, зазначено, що частина 2 статті 3 та підпункт 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, які уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, є такими, що суперечать частині 1 статті 8, частинам 1, 2 статті 55, статті 129-1 Конституції України, тому судовий збір не підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду поданої в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяви.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, на яку посилається скаржник, сформульовано висновок про те, що особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у пункті 9 частини першої статті 129-1 Основного Закону України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору.

4.15. Колегія суддів, перевіривши та надавши оцінку доводам ТОВ "Дебет", зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

4.16. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

4.17. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

4.18. Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України, яка міститься в розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку, встановленому цим розділом.

4.19. За змістом частин 1, 2 статті 345-1 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною 1 цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

4.20. Згідно із частиною 2 статті 345-2 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

4.21. Відповідно до частини 1 статті 345-3 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 342 цього Кодексу.

4.22. За наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання. Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але боржником судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини 3 статті 345-2 цього Кодексу (частини 1, 7 статті 345-4 Господарського процесуального кодексу України). 

При цьому статті 345-1 - 345-4 Господарського процесуального кодексу України містяться також у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень". Отже, розгляд судом звіту про виконання судового рішення та прийняття цього звіту судом у господарських справах є заходом судового контролю за виконанням судового рішення.

4.23. Колегія суддів також зазначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

4.24. Розміри ставок судового збору передбачено статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

Ставка судового збору за подання скарг та заяв в порядку, передбаченому розділом VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" (зокрема статтею 345-1 Господарського процесуального кодексу України), статтею 4 Закону України "Про судовий збір" не передбачена. Тобто за подання до суду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та звіту про виконання судового рішення у господарських справах ставка судового збору не встановлена. 

4.25. Залишаючи без руху апеляційну скаргу ТОВ "Дебет", суд апеляційної інстанції послався на приписи підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду передбачено сплату судового збору в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому суд виснував, що ТОВ "Дебет" необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2422,40 грн (3028 грн х 0,8).

4.26. Водночас колегія суддів зазначає, що в Рішенні від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22) Конституційний Суд України вказав на те, що судовий контроль за виконанням судового рішення є щонайпершим елементом у юридичному механізмі забезпечення виконання судового рішення; держава для забезпечення виконання судового рішення має насамперед запровадити дієвий, а не ілюзорний юридичний механізм здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, який дасть змогу особі, на користь якої ухвалено судове рішення, домогтися його виконання, щоб реально захистити та поновити права, свободи та інтереси.

4.27. Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

4.28. Невиконання державою обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення суперечить приписам пункту 9 частини 2 статті 129, частин 1, 2 статті 129-1 Конституції України та призводить до порушення права особи на судовий захист, нівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною 1 статті 8 Конституції України. 

4.29. Судовий контроль за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюється законність дій боржника, який зобов`язаний виконати рішення суду, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку боржника під час вчинення дій на виконання рішення суду. Брак визначених на законодавчому рівні належних і дієвих національних юридичних механізмів, які засновані на основних засадах судочинства й здатні забезпечити судовий захист, поновлення порушених прав і свобод кожної особи, може призвести до невиконання державою позитивного обов`язку виконати судове рішення (як невіддільного складника права кожного на судовий захист) з огляду на ускладнення або унеможливлення такого процесу, обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, чим спричинить порушення права особи на доступ до суду, знівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України. 

Подання особою, на користь якої ухвалено судове рішення, заяви в порядку, встановленому статтею 453-1 Цивільного процесуального кодексу України про встановлення судового контролю за виконанням такого рішення спрямоване на забезпечення належного виконання судового рішення, а оскарження ухвали суду за наслідками розгляду такої заяви - на запобігання негативним наслідкам судової помилки, якщо така мала або могла мати місце під час розгляду зазначеної заяви.

Виконання судового рішення є умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист. 

Визначена процесуальним законодавством процедура судового контролю за виконанням судового рішення спрямована на забезпечення обов`язкового виконання судового рішення, ухваленого на користь особи, задля реального захисту та поновлення її прав, свобод, інтересів, що зазнали порушення, без гарантування яких неможливо забезпечити право кожного на судовий захист. 

Отже, можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатом розгляду заяви про встановлення судового контролю, без будь-яких несправедливих обмежень та надмірних перешкод є запорукою реального та своєчасного виконання судового рішення та сприяє підвищенню довіри до судової влади. 

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, а також у постановах Верховного Суду від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, на які посилається скаржник.

4.30. Крім того, відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплений у пункті 9 частини 1 статті 129-1 Основного Закону України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору. 

4.31. Колегія суддів також зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 10.03.2026 № 2-р/2026 у справі № 1-5/2025(374/25) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину 2 статті 3, підпункт 5 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, зі змінами в тому, що вони уможливлюють справляння судового збору за подання апеляційної скарги і касаційної скарги на ухвали суду, постановлені в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України. Указані норми втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

4.32. При цьому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, яка міститься в розділі ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах", унормовано порядок подання заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення. 

4.33. Ураховуючи правову позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішеннях від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22) та від 10.03.2026 № 2-р/2026 у справі № 1-5/2025(374/25), а також висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11.03.2026 у справі № 290/852/22, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, колегія суддів дійшла висновку, що судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про прийняття звіту про виконання судового рішення не справляється. 

4.34. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими посилання скаржника на висновки, викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22), а також висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 15.11.2024 у справі № 140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24.

4.35. У справі, яка розглядається, ТОВ "Дебет" як сторона (стягувач) у виконавчому провадженні оскаржило в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції з питань судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема ухвалу про прийняття звіту ДМП ВКГ "Дніпро-Західний Донбас" про виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/2585/23.

4.36. Тому суд апеляційної інстанції в ухвалі від 20.01.2026 у справі № 904/2585/23 про залишення апеляційної скарги ТОВ "Дебет" без руху помилково зазначив про обов`язок скаржника сплатити судовий збір, а в подальшому оскаржуваною ухвалою від 18.02.2026 повернув без розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Дебет" у зв`язку з ненаданням доказів усунення недоліків, а саме доказів сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. 

4.37. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що в цьому випадку підтвердилися наведені скаржником доводи про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки повернення апеляційної скарги на ухвалу суду про прийняття звіту про виконання судового рішення з мотивів несплати судового збору є порушенням статей 55, 129 та 129-1 Конституції України щодо гарантування права на судовий захист та щодо обов`язковості судового рішення. Особа, яка отримала на свою користь судове рішення, враховуючи конституційний принцип обов`язковості судового рішення, закріплені в пункті 9 частини 1 статті 129-1 Конституції України, не повинна сплачувати судовий збір за звернення до суду з вимогою забезпечити виконання судового рішення (встановлення судового контролю), яке набрало законної сили, якщо законом прямо не встановлено обов`язок сплати такого збору. 

4.38. Вирішуючи спір у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми процесуального права та не врахував правову позицію Конституційного Суду України, викладену в Рішенні від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22), висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 15.11.2024 у справі №140/8660/20, від 08.04.2025 у справі № 260/9470/23, від 24.09.2025 у справі № 400/464/24, на які посилається скаржник, тому оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду про повернення без розгляду апеляційної скарги ТОВ "Дебет" є незаконною. 

4.39. Порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, тому оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду про повернення без розгляду апеляційної скарги ТОВ "Дебет" слід скасувати, а справу - передати до апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.3. Відповідно до частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 

5.4. Ураховуючи наведене, зважаючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану у справі ухвалу суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, а справу - передати до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23.

6. Розподіл судових витрат

Оскільки в цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" задовольнити частково.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 904/2585/23 скасувати, справу № 904/2585/23 передати до Центрального апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебет" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 у справі № 904/2585/23.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак