ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2197/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Петренко Павло Іванович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області) в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення №262240030571 від 09.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 02.01.2026.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у задоволенні якої за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Львівській області рішенням від 09.01.2026 відмовив з підстав відсутності необхідного спеціального страхового стажу у кількості 26 років 06 місяців. Вважає спірне рішення протиправним та просить його скасувати, оскільки з урахуванням положень Порядку КМУ від 21.07.1992 №418 у позивача наявний спеціальний страховий стаж 26 років, що підтверджується записами у трудовій книжці та довідкою від 23.01.2025 №23-01-2025.
Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Пунктом «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення № 1788-XII було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу, вислуга років яких на відповідних посадах у чоловіків становить не менше як: на 01.04.2015 - 25 років; на 01.01.2016 - 25 років 6 місяців; на 11.10.2017 - 26 років 6 місяців. Приписи пункту «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ щодо необхідного стажу для призначення пенсії вказаній категорії, неконституційними не визнані. За результатами розгляду доданих до заяви документів, до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 зараховано всі періоди. Страховий стаж становить 30 років 01 місяць 08 днів, стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років становить - 19 років 07 місяців 07 днів. Тобто, згідно до поданих документів право на пенсійну виплату відсутнє, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 01.11.2017 - 26 років 06 місяців. Отже, на момент звернення із заявою про призначення пенсії, позивач не має право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ, оскільки станом на 11.10.2017 робочий стаж позивача був меншим ніж 26 років 06 місяців. Просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 11.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін. 
Відповідачем 25.02.2026 (вх. №15483) подано відзив на позовну заяву. 
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
ОСОБА_1 згідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.2006 навчався та працював у таких закладах та установах:
- з 01.09.1999 по 18.06.2006 – навчання в Державній льотній академії України;
- з 06.10.2006 по 06.11.2006 – робота на посаді другого пілота у ВАТ «Миколаїв-Аеро»;
- з 19.02.2007 по 02.09.2007 робота на посаді другого пілота у ВАТ «Миколаїв-Аеро»;
- з 19.10.2007 по 03.10.2008 Комунальне підприємство «Авіакомпанія Донбасаеро»;
- з 06.10.2008 по 03.04.2013 Авіаційна компанія «Авіадніпро»
- з 04.04.2013 по 31.12.2021 ПАТ «Міжнародні авіалінії України».
Відповідно до довідки ПАТ «Міжнародні авіалінії України» №23-01-2025 від 23.01.2025 наліт у цивільній авіації України ОСОБА_1 за період з 01.09.1999 по 31.12.2021 становить 6 314 год. 33 хв.
Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою при призначення пенсії за вислугу років відповідно до пп. «а» ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
ГУ ПФУ у Львівській області розглянуло за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та 09.01.2026 прийняло рішення №262240030571 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідного спеціального стажу. 
Як вказано у рішенні, страховий стаж особи становить 30 років 01 місяць 08 днів.
Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років (станом на 11.10.2017) становить 19 років 07 місяців 07 днів.
За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди. Згідно поданих документів право на пенсійну виплату відсутнє у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.12017 - 26 років 06 місяців.
Рішення №262240030571 від 09.01.2026 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років є предметом оскарження у цій справі. 
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі – Закон № 2148-VIII) розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) з 11.10.2017 доповнено пунктом 2-1.
Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, Законом № 2148-VІІІ також були внесені зміни і до пункту 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у такій редакції:
«До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії».
Статтею 51 Закону № 1788-XII визначено підстави пенсійного забезпечення за вислугу років, згідно до якої пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
До визначених статтею 52 Закону № 1788-XII працівників, які мають право на пенсію за вислугу років, віднесено окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Відповідно до частини 1 статті 54 Закону №1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: 
а) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1976 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися з 1 січня 1971 року по 30 червня 1971 року;45 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1971 року по 31 грудня 1971 року; 46 років - які народилися з 1 січня 1972 року по 30 червня 1972 року; 46 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1972 року по 31 грудня 1972 року.
Конституційним Судом України 04.06.2019 було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.
Вказані норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 2-р/2019, тобто з 04.06.2019.
Конституційний Суд України, ухвалюючи рішення № 2-р/2019, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.
Згідно з вимогами п. «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ, у редакції до внесення змін Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» затверджені Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (далі – Порядок №418).
Згідно з пунктом 1 Порядку №418 при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються:
а) кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами «б»-«г» цього пункту) - за один місяць вислуги;
б) кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.
в) один рік роботи у складі льотного екіпажу повітряного судна в аварійно- рятувальних (розшуково-рятувальних) підрозділах - за півтора року вислуги;
г) один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ, Товариства сприяння обороні України - за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги;
д) один рік роботи на посадах, передбачених у пункті 4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років - за півтора року вислуги за умови виконання річної норми стрибків з поршневих літаків, вертольотів, дирижаблів та аеростатів, спусків (піднімань) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, які перебувають у режимі висіння не менше 10 метрів, а при виконанні річної норми стрибків із реактивних літаків і вертольотів – за два роки вислуги.
При невиконанні умов, які дають право на пільгове обчислення строків вислуги років відповідно до підпунктів «а»-«д», один рік роботи рахується за один рік вислуги.
Пунктом 2 та 3 Порядку №418 передбачено, що обчислення строків вислуги відповідно до пунктів «а» і «б» пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12. При виконанні протягом року різних робіт, зазначених у пункті 1, вислуга років обчислюється пропорційно тривалості нальоту годин (зайнятості) на кожній роботі.
Відповідно до пункту 4 Порядку №418 працівникам льотного складу зараховується час навчання у вищих навчальних закладах авіації, якщо цьому передувала робота на льотних посадах, - за фактичною тривалістю; в усіх інших випадках - за фактичним нальотом годин.
Відповідно до пункту 1 Порядку №418, пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і цього Порядку призначаються працівникам льотно-випробного складу безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіаційної, аерокосмічної, повітроплавальної і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації, де вони працюють.
Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу встановлюються незалежно від віку при вислузі на посадах, які дають право на таку пенсію у чоловіків не менше 25 років, у жінок не менше 20 років.
До Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою №418, віднесені:
1. Члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів.
2. Льотно-інструкторський склад.
3. Командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори і інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата
Як встановлено із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.08.2006, позивач навчався та працював у таких закладах та установах:
- з 01.09.1999 по 18.06.2006 – навчання в Державній льотній академії України»;
- з 06.10.2006 по 06.11.2006 – робота на посаді другого пілота у ВАТ «Миколаїв-Аеро»;
- з 19.02.2007 по 02.09.2007 робота на посаді другого пілота у ВАТ «Миколаїв-Аеро»;
- з 19.10.2007 по 03.10.2008 Комунальне підприємство «Авіакомпанія Донбасаеро»;
- з 06.10.2008 по 03.04.2013 Авіаційна компанія «Авіадніпро»
- з 04.04.2013 по 31.12.2021 ПАТ «Міжнародні авіалінії України».
При цьому, відповідно до довідки ПАТ «Міжнародні авіалінії України» №23-01-2025 від 23.01.2025 наліт у цивільній авіації України ОСОБА_1 за період з 01.09.1999 по 31.12.2021 становить 6 314 год. 33 хв, що також підтверджується розділом 5 льотної книжки пілота ОСОБА_2 .
Отже, загальний нальот позивача дорівнює 6 314 год. 33 хв., що в календарному обчисленні становить 6 314:20:12 = 26,30 календарних років льотного стажу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.12.2019 у справі №404/7457/16-а, в силу вимог статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 сформував висновок про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Належними та допустимими доказами, якими є трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.08.2006, льотна книжка та довідка №23-01-2025 від 23.01.2025, підтверджується наявність у позивача необхідного спеціального (пільгового) стажу, визначеного пунктом «а» статті 54 Закону №1788-ХІІ. 
Вказані у довідці №23-01-2025 від 23.01.2025 періоди роботи позивача з 1999 року по 2021 рік відповідають записам трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.08.2006. 
Отже, позивачем надано всі необхідні підтверджуючі документи для призначення пенсії за вислугу років.
Вказане в сукупності свідчить про те, що на момент звернення до пенсійного органу 02.01.2026 позивач мав право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону № 1788-ХІІ.
За встановлених обставин, суд висновує що рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №262240030571 від 09.01.2026 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності спірного рішення не виконано. 
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років №262240030571 від 09.01.2026 не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду рішень і чинному пенсійному законодавству та порушує право позивача на призначення пенсії, тому таке рішення слід визнати протиправним, задовольнивши першу позовну вимогу. 
Друга позовна вимога, яка є похідною від першої позовної вимоги, тому також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону №178-ХІІ на підставі заяви від 02.01.2026
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов слід задовольнити повністю.
Позивач також просить вирішити питання про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.
При вирішенні цього питання, суд враховує таке.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Професійна правова допомога позивачу надавалася адвокатом Петренко П. І. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5262/10) на підставі договору про надання правової допомоги від 21.01.2026 №3/26 та додаткової угоди №1/26, примірник яких наявний у матеріалах справи.
Вид наданих позивачу послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується актом приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 23.01.2026. 
Згідно з п. 2 вказаного акту, адвокат надав, а Клієнт прийняв наступну правову допомогу: підготування та надіслання (подання) до суду позовної заяви.
Вартість наданої правничої допомоги зазначеної у пункті 2 цього акту становить 10 000 грн.
Оплата послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 21.01.2026 №3/26 здійснена в розмірі 10 000 грн, що підтверджується платіжною квитанцією до прибуткового касового ордера №0002 від 23.01.2026.
Додані до матеріалів справи документи підтверджують надання адвокатом Петренко В.І. професійної правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору та ордеру про надання правової допомоги, а акт виконаних робіт та платіжні документи підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу. 
Суд при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та врахована судом при вирішення питання розподілу судових витрат.
Дана справа є незначної складності, типовою, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах та відповідно до частини шостої статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті обсягу фактично наданих ним послуг, із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Вказане зумовлює висновок суду про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів порівну понесені позивачем судові витрати у вигляді 1 331 грн 20 судового збору, сплаченого за квитанцією від 06.02.2026 №8850-5623-9487-8915. 
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) №262240030571 від 09.01.2026 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ). 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі заяви від 02.01.2026. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 к. судових витрат у вигляді судового збору. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 (три тисячі) грн витрат на правничу допомогу. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О.П.