Справа № 593/674/26 
Провадження №2-а/593/12/2026

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області
"01" червня 2026 р.  
у складі:
головуючого судді     Німко Н.П.
за участю секретаря судового засідання    Олексів О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА №7092429 від 26 квітня 2026 року. В обґрунтування позову зазначено, що 26 квітня 2026 року близько 19:30 год. він керував автомобілем марки «PEUGEOT E-RIFTER» р.н. НОМЕР_1 , по вул.Б.Хмельницького, м.Бережани, де його було зупинено інспекторами поліції. Під час розмови з поліцейським, йому повідомили про те, що ним під час керування автомобілем не використовувався ремінь безпеки. Вказує, що правопорушення він не вчиняв, оскільки під час руху та на час зупинки він був пристебнутий ременем безпеки, тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідача – ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщеним про час та місце слухання справи, заяв з приводу участі у справі не подав. Також надіслав до суду відзив на позов, який обґрунтував таким. 26 квітня 2026 поліцейським відділу поліції (м.Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Ковальським Віктором Володимировичем за результатами виявленого адміністративного правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА № 7092429. Згідно такої постанови, ОСОБА_1 , 2007 р.н., 26.04.2026 в м.Бережани по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки, марки PEUGEOT, моделі E-RIFTER, державні номерні знаки НОМЕР_2 , не будучи пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що під час руху на автомобілі він був пристебнутий ременем безпеки і висновок поліцейського про те, що він керував транспортним засобом не будучи пристебнутим, вважає припущенням та помилковим. Однак, документальним підтвердженням вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення слугує відео з реєстратора службового автомобіля 70 mai файл під назвою «IMG_6647» на якому чітко помітно, (особливо, якщо призупинити - розділити відео на кадри) як ОСОБА_1 керує транспортним засобом PEUGEOT, моделі E-RIFTER, д.н.з. НОМЕР_2 , не будучи пристебнутим ременем безпеки. Слід зауважити, що транспортний засіб PEUGEOT, моделі E-RIFTER технічно облаштований ременем безпеки і місце фіксації «вихідне» положення ременя знаходиться у внутрішній частині середньої стійки автомобіля, на рівні підголівника. Таким чином, у випадку використання водієм ременя безпеки та закріпленням - охоплення його тіла водія чітко помітно вихідне положення ременя, яке простягається ліворуч від голови водія з інерційного механізму. На відео чітко помітно, що водій не використовує під час керування ременя безпеки. Помітно відсутність «протяжність» ременя безпеки в місці сидіння водія. Отже, поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було. Під час подання заяви позивачем не було надано жодних доказів того, що в нього наявні фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ременем безпеки. Позивачем не надано будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факт викладений в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вказує, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Адміністративна постанова є обґрунтованою та законною. З огляду на наведене просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, взявши до уваги подані заяви по суті справи, дослідивши надані сторонами по справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.
Згідно із ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захистшляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Судом встановлені такі факти й відповідні їм правовідносини.
Постановою капітана поліції ОСОБА_2 відділу поліції (м.Бережани) Тернопільського районного УП ГУНП в Тернопільській області, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень за те, що 26.04.2026 року о 19:27 год. в м.Бережани по вул.Б.Хмельницького керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України.
Спірні правовідносини регулюються таким нормативним законодавством,-
Відповідно до п.1.3 та п.1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
За змістом п.2.3 «в» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, у вину позивачу інкримінується те, що він за обставин, зазначених у згаданій постанові, керував транспортним засобом і при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки і такі його дії є порушенням п.2.3 в ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.121 КУпАП. Наслідком чого й стало його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що стороною відповідача не надано суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки на відеозаписах, наданих представником відповідача чітко спостерігається, що позивач, знаходячись на водійському сидінні транспортного засобу, є пристебнутим ремнем пасивної безпеки, а того, що водій рухався на авто без вказаного ременя надані суду відеоматеріали не містять. 
А тому позовні вимоги позивача слід задовольнити, а оскаржувану постанову серії ЕНА №7092429 від 26 квітня 2026 року - скасувати.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку відсутність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а саме: порушенням правил користування ременями безпеки, а тому постанова ЕНА №7092429 від 26 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
На підставі вищенаведеного та керуючись 5, 20, 246, 262,286 КАС України, ч.1 ст.122, 286 КУпАП,-
ВИРІШИВ:
Задовольнити адміністративний позов  ОСОБА_1 .
Скасувати постанову серії ЕНА №7092429 від 26 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.; провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП за фактом подій, які мали місце за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА №7092429 від 26 квітня 2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Бережанського районного суду 
Тернопільської області     Н.П.Німко