Справа № 569/9239/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 травня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В.,
за участю: секретаря судового засідання Калетинця Б.Р.,
прокурора Джуса А.Г.,
особи, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушень, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області, являючись відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, порушив встановлені вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік - 02.02.2025 о 19 год 08 хв, за 2022 рік - 02.02.2025 о 19 год 54 хв, при звільненні - 02.02.2025 о 20 год 18 хв, та щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення) – 20.02.2025 о 18 год 10 хв.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
В судовому засіданні прокурор вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, наголосив, що датою вчинення останнім адміністративних правопорушень є 02.02.2025 та 20.02.2025, а датою виявлення адміністративного правопорушення є 10.04.2026, тобто момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з цим просив визнати останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, подав до суду письмові пояснення, в яких просив закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, мотивуючи це тим, що з дати вчинення правопорушень минуло більше 2 років.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація). Згідно з приміткою до цієї статті, суб`єктами правопорушень у ній (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію.
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, тоді як для повного визначення ознак складу цього правопорушення необхідно звернутися до Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові та службові особи Пенсійного фонду, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Відповідно до наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області від 29.07.2017 №184-к ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області.
Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області від 29.12.2017 №411-к ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області з 01.01.2018, у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Наказом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області від 14.04.2023 №122-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області 10.04.2023, у зв`язку із скороченням чисельності та штату. 
Враховуючи вищевикладене, у відповідності до пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є посадовою особою Пенсійного Фонду і суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45, абз 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачений обов`язок суб`єктів декларування подавати щорічну декларацію до 1 квітня шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Відповідно до абз 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Однак, у зв`язку з веденням з 24.02.2022 у державі воєнного стану, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану» №2381-IX від 08.07.2022, який набрав чинності 03.08.2022, відтерміновано обов`язок подачі декларацій, кінцевий строк подання яких припадав на період дії воєнного стану, на період протягом дев`яносто календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Надалі, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-IX від 20.09.2023, який набрав чинності 12.10.2023, здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлено у повному обсязі у порядку та строки, визначені цим Законом.
Також, цим Законом установлено обов`язок подання декларацій особам, які у 2022-2023 роках не подали їх відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», не пізніше 31.01.2024.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2021 рік – 02.02.2025 о 19 год 08 хв; щорічну декларацію за 2022 рік – 02.02.2025 о 19 год 54 хв; декларацію при звільненні - 02.02.2025 о 20 год 18 хв; щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення)– 20.02.2026 о 18 год 10 хв, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з тим, суд констатує, що відсутні підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки на час розгляду справи сплинув строк, передбачений ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.
Враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» та Закону України «Про запобігання корупції», у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічні декларації за 2021 рік, за 2022 рік, та декларацію при звільненні до 00.00 год. 31.01.2024, та щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення) - до 00.00 год 31.03.2024.
Таким чином, датою вчинення адміністративних правопорушень є наступний день за встановленою граничною датою подання Декларацій, а саме: датою вчинення правопорушень, які полягають у несвоєчасній подачі щорічних декларацій за 2021 рік, за 2022 рік, та декларації при звільненні є 00 год. 01 хв 01.02.2024, а датою вчинення правопорушення, яке полягає у несвоєчасній подачі щорічної декларації за 2023 рік (після звільнення) є 00 год 01 хв 01.04.2024. 
З огляду на викладене, на момент розгляду справи судом минуло більше двох років з дня вчинення правопорушень, а відтак сплив строк накладення адміністративного стягнення.
Матеріали справ про адміністративні правопорушення надійшли до суду 20.04.2026, що підтверджується відмітками вхідної дати на супровідних листах та протоколах автоматизованого розподілу судових справ між суддями, тобто після спливу строку для накладення адміністративного стягнення.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Тлумачення ч. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Тобто, поєднання закриття справи з одночасним встановленням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Суд наголошує на тому, що наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Закінчення у справі строку передбаченого ст. 38 КУпАП є процесуальною перешкодою для суду будь-яким чином продовжувати у ній провадження.
Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Враховуючи те, що з дня вчинення зазначеного правопорушення, яке не є триваючим, минуло більше ніж два роки, тобто на момент прийняття рішення сплинув законодавчо встановлений строк накладення адміністративного стягнення, вказане провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення адміністративного стягнення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду   Олег КОСТЮК