Номер провадження 2-др/754/68/26
Справа №754/14326/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

29 квітня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді - Сенюти В. О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення. 

Подану заяву обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05.03.2026 позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» задоволено частково. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 907425257 від 29.07.2021 у розмірі 25101,60 грн, а також понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 714,63 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Проте, вказаним судовим рішенням не вирішено питання про відшкодування відповідачці судових витрат на професійну правничу допомогу. Представник відповідачки у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідачка очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, представник відповідачки просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4934,94 грн.

Представник позивача подав заяву відповідно до якої просив у задоволенні заяви представника відповідачки про ухвалення додаткового рішення відмовити. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Заявлені витрати є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами їх фактичного понесення, зокрема відсутні належні докази оплати відповідних послуг.

Учасники розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05.03.2026 позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» задоволено частково. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 907425257 від 29.07.2021 у розмірі 25101,60 грн, а також понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 714,63 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. 
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин першої-шостої, дев`ятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
22.03.2023 Верховний Суд у справі № 758/6113/19 виснував про те, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 3-5, 9 ст. 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».
Сторона позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4934,94 грн надала: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02.09.2025, додаток № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 02.09.2025, рекомендовані ставки адвокатського гонорару, акт виконаних робіт від 12.09.2025.1.1., 1.2 договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмірі якого, а також умови та порядок розрахунку визначається сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника АБ «Калінін та партнери» № 3/2018 від 17.07.2018.
Згідно п. 3.2 договору № б/н/25 від 02.09.2025, укладений між АБ «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 , сторони узгодили, що за правничу допомогу, передбачену п. 1.1., 1.2 договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунку визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням засновників АБ «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018.
Відповідно до п. 2 додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н/25 від 02.09.2025 за надання професійної правничої допомоги, передбаченої в п.п. 1.1. договору клієнт сплачує Бюро гонорар в розмірі 7000,00 грн у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору.
Відповідно до акту виконаних робіт, представник відповідачки вказав, що ним надано послуги вартістю 7000,00 грн, що складаються з усної консультації клієнта щодо захисту його прав по справі № 754/14326/25, вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за договором № 907425257 від 29.07.2021 та складання оформлення, подання до суду в інтересах клієнта відзиву на позовну заяву по справі № 754/14326/25. Загальний строк виконання вказаних послуг становить 14 год.
Разом з тим, представник відповідачки на підтвердження надання ним послуг вартістю 7000,00 грн надав акт виконаних робіт від 12.09.2025, проте суд вказаний акт до уваги не приймає, оскільки останній підписаний лише виконавцем, а послуги, передбачені пунктами 1 та 2, охоплюється положенням п. 3 вказаного акту.
Крім того, перелік рекомендованих ставок адвокатського гонорару не містить тарифів за складання відзиву, що позбавляє суд визначити вартість вказаної послуги.
Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною відповідача письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу немає, оскільки вказані витрати не є доведеними.
На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, - 
УХВАЛИВ:
Ухвалити у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором додаткове рішення.
У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення суду складено: 25.05.2026.
Суддя:      В.О.Сенюта