ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року	справа № 380/25482/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії, - 

встановив :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 викладену у листі №51438/51-2025 від 08.12.2025;
зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював інспектором патрульної поліції взводу патрульної служби Лінійного відділу в аеропорту “Львів” ГУ МВС України у Львівській області. Позивача звільнено за станом здоров`я так як відповідно до свідоцтва про хворобу ВЛК ГУМВСУ у Львівській області від 04.08.2010 №493. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААД №012132 від 06.08.2024 позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Також, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА №027894 від 06.08.2024 встановлено 45% втрати професійної працездатності. Позивач звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області із заявою про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності. За результатом подання позивачем заяви ГУ МВС України у Львівській області прийнято висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 “Про міліцію”. Відповідач листом повернув до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області без прийняття рішення заяву та долучені до неї документи, що зумовило оскарження поведінки МВС України в судовому порядку, за результатами якого Львівським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 13.05.2025 у справі № 380/4566/25. На виконання судового рішення від 13.05.2025 у справі № 380/4566/25 Відділом координації пенсійних питань МВС України розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийнято рішення, викладене у листі від 08.12.2025 №51438/51-2025, яким відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Для відновлення порушеного права звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 05.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали. 
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив повністю. В обґрунтування вказав, що за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано на те, що при огляді його медико-соціальною експертною комісією допущено порушення вимог Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 “Питання медико-соціальної експертизи”, що було чинним на день огляду заявника МСЕК 26.06.2024. Зокрема, при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та лікарсько-консультативна комісія ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” заявника на МСЕК не направляла. Пунктом 9 Порядку встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Проте, невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги заявнику згідно з Порядком. Ураховуючи викладене, прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.
Представник третьої особи подав додаткові пояснення, в яких позовні вимоги заперечує повністю. Зазначив, що саме лише подання позивачем передбачених пунктом 7 Порядку № 850 документів не свідчить про наявність у нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. До компетенції МВС України входить аналіз та дослідження змісту поданих документів. У разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь-якого з рішень чи то про призначення одноразової грошової допомоги, чи про відмову в її призначенні. При проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, представлення позивача працівником ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” під час проведення експертизи не здійснювалось. Зазначене послужило підставою для повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку з отриманням інвалідності.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданою обласною МСЕК № 1 Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи серії 12 ААА №027894 від 06.08.2024, позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності, причина втрати професійної працездатності – травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААД № 012132 від 06.08.2024 позивачу, у зв`язку із травмою, пов`язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено третю групу інвалідності терміном до 26.06.2025.
Позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності через захворювання отримане під час проходження служби в ОВС.
До вказаної заяви (рапорту) позивач надав: виписку з акту МСЕК, свідоцтво про хворобу, довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, копію паспорта та ідентифікаційного коду Позивача, довідку про банківські реквізити, лист ЛОД ПАТ “НАС “ОРАНТА” та лист МСЕК про первинний огляд.
За результатом подання позивачем заяви ГУ МВС України у Львівській області прийнято висновок від 30.08.2024 про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 року “Про міліцію”.
Згідно з листом Відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 03.10.2024 №27745-2024 за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 виявлено окремі невідповідності, які потребують уточнення та узгодження в доданих документах. Так, у листі зазначено, що відмітка органу внутрішніх справ на заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги від 14.08.2024 потребує доопрацювання в частині засвідчення належною печаткою. Потребує уточнення інформація про дату первинного огляду заявника МСЕК – 06.08.2024, що зазначена в листі Львівської обласної МСЕК №1 від 13.08.2024 №91, в частині узгодження із датою огляду інваліда з установленням третьої групи інвалідності – 26.06.2024, що зазначена у виписці з акта огляду МСЕК від 06.08.2024 №012132. Лист Львівської обласної дирекції ПАТ “НАСК “Оранта” від 13.08.2024 №684 містить інформацію за період з 01.01.2007, коли державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не існувало. Крім цього, зазначено, що при проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. При цьому, ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” ОСОБА_1 для проходження МСЕК не скеровувався.
Вважаючи дії відповідача щодо повернення без виконання заяви про виплату одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 у справі №380/4566/25, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
ГУ МВС України у Львівській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення суду та направлено до МВС України.
08.12.2025 відмовлено у погоджені висновку про призначення позивачу допомоги начальником ВКПП МВС України.
Відділ координації пенсійних виплат МВС України листом від 08.12.2025 №51438/51-2025 повідомив Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 №380/4566/25 повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІII групи інвалідності внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків відповідно до Закону України “Про міліцію”, постанови Кабінету Міністрів “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності працівника міліції” від 21.10.2015 №850 та прийняти відповідне рішення. Зазначено, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та лікарсько-консультативна комісія ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” заявника на МСЕК не направляла.
Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з порядком.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача щодо не призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України “Про міліцію” від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).
Згідно з частиною шостою статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Закон №565-ХІІ втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).
Абзацом третім пункту 15 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України “Про міліцію”, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України “Про Національну поліцію”.
Таким чином, норми статті 23 Закону № 565-ХІІ мають переживаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у відповідності до статті 23 Закону України “Про міліцію” затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про міліцію”, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 17.04.2020 у справі №822/736/17 та від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а.
З листа відповідача за №51438/51-2025 від 08.12.2025, судом встановлено, що підставою відмови у затвердженні Висновку порушення медико-соціальною експертною комісією пункту 10 Положення, відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС.
Як вказано у листі, не залучення представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії при огляді позивача та не направлення лікарсько-консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ “ТМО МВС України по Львівській області” ОСОБА_1 на МСЕК, а також невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливили прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з Порядком.
Даючи оцінку відмові відповідача, оформлену листом за №51438/51-2025 від 08.12.2025, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: - учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; - учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; - навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); - подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Зміст наведених норм зумовлює висновок про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям МВС відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).
Суд звертає увагу, що рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги повинно містити вичерпні підстави, передбачені пунктом 14 Порядку № 850, за яких у призначенні та виплаті грошової допомоги відмовлено.
Однак, в даному випадку, відповідач відмовив у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги шляхом закреслення слова “Погодив” та залишенням слова “Не погодив” у Висновку, складеному Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області, без належного обґрунтування. Мотиви ж відмови викладені відповідачем в листі від за №51438/51-2025 від 08.12.2025, який не є рішенням відповідача, прийнятим відповідно до Порядку №850.
Щодо посилання відповідача на те, що при проведенні медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, суд зазначає таке.
На час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності пункт 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) був чинний у такій редакції:
“Залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог”.
Суд зазначає, що позивач не впливає на формування складу комісії та її фактичний склад, а також на процедуру прийняття нею рішень.
З наданих позивачем доказів проходження медико-соціальної експертизи неможливо встановити вказану відповідачем інформацію, оскільки довідка містить лише підпис голови МСЕК. Більше того, відповідач таке твердження не обґрунтовує та не підтверджує жодним доказом.
За таких обставин, суд вважає безпідставним посилання відповідача на ту обставину, що при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались, позаяк вказане не доведене відповідачем в установленому порядку.
Суд також звертає увагу, що пунктом 14 Порядку №850 визначено вичерпний перелік підстав відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, серед яких відсутня така підстава, як проведення медико-соціальної експертизи особи без залучення представників закладів охорони здоров`я МВС.
Вказане зумовлює висновок суду про те, що позивачу відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав, які не передбачені пунктом 14 Порядку №850.
Даючи оцінку рішенню відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформленої листом, які зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що такі не відповідають вимогам Порядку №850 та визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому їх слід визнати протиправними.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 750/5581/17, від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17, від 16 березня 2020 року у справі № 641/10426/16-а, від 30 червня 2021 у справі № 822/2942/17, 23 вересня 2021 року у справі №569/7875/17, від 23 вересня 2021 року у справі №440/1389/19, від 15 грудня 2021 року у справі №1840/2970/18 та від 6 липня 2022 року у справі № 760/18634/16-а, Верховний Суд дійшов висновку, що МВС України, в порушення вимог пункту 9 Порядку №850, за результатами розгляду матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІIІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ, конкретного рішення не прийняло, чим допустило протиправну бездіяльність.
При розгляді даної справи судом не надається оцінка рішенню суду у якому зобов`язано повторно розглянуто рапорт позивача про призначення й виплату такої допомоги, а здійснюється оцінка як долучених доказів так і зібраних судом доказів по даній справі. Так як дії відповідача по рішенню суду, яке набрало законної сили позивач вправі захищати в порядку судового контролю.
Таким чином, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені. Крім того, така ж позиція Верховного Суду України, висловлену у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13 та зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на уповноважений орган обов`язку повторно розглянути заяву особи та прийняти рішення згідно вимог законодавства.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, викладене у листі за №51438/51-2025 від 08.12.2025, є протиправним.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, суд зазначає таке. 
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. 
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі “Кечко проти України” (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу “належного урядування”. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах “Беєлер проти Італії” [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, “Онер`їлдіз проти Туреччини” [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і “Тошкуце та інші проти Румунії” (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. 
У рішенні від 31.07.2003 у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. 
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. 
Зобов`язання судом відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу у зв`язку зі встановленням інвалідності може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність інших підстав для відмови у призначенні та виплаті такої допомоги, які передбачені законом.
Суд наголошує, що відповідач прийняв рішення по суті призначення та виплати одноразової грошової допомоги, проте вказав підстави для відмови, що суперечать пункту 14 Порядку.
Проте, вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки, а прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, без перевірки наявності чи відсутності усіх підстав для відмови у її виплаті, може бути необґрунтованим.
За таких обставин, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, і додані до неї документи разом із висновком Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Вказаний правовий висновок в частині обрання належного способу захисту порушеного права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2024 у справі №480/4122/22.
При вирішенні питання про призначення чи відмову у виплаті такої допомоги керуватися Порядком №850 з врахуванням висновків суду щодо безпідставної відмови і з обов`язковим прийняттям Рішення за рапортом позивача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань МВС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, оформлені листом №51438/51-2025 від 08.12.2025.
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути рапорт ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в порядку та розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції” з урахуванням викладеного у рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 копійок судових витрат у вигляді судового збору.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна