Справа № 173/63/26
Провадження №2/173/829/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
11 червня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кожевник О.А.,
за участю секретаря судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів», представник позивача Пех Максим Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство “Райффайзен Банк”,
ВСТАНОВИВ:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів», представник позивача Пех Максим Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.06.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 010/3169/82/583146, згідно з яким на поточний рахунок відповідачу перераховано кредитні кошти у розмірі 10000 грн кредитного ліміту. 
Відповідно до умов договору строк кредитування становить 48 місяців (до 14.06.2023), процентна ставка фіксована та становить 45 % річних. 
Банк належним чином виконав своє зобов?язання щодо надання кредиту. Позичальник сво?ї зобов?язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 92092,38 грн: 39691,06 грн - тіло кредиту; 52401,32 грн - відсотки. 
Договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 між АТ “Райффайзен Банк Аваль” та ТОВ “Фінансова компанія “ЕЛ.ЕН.ГРУП” первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 .
В подальшому Договором відступлення права вимоги №13-06/24 від 13.06.2020, укладеним між ТОВ “Фінансова компанія “ЕЛ.ЕН.ГРУП” та ТОВ “Фінансова компанія “Сонаті”, яким первісним кредитором передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за договором № 010/3169/82/583146.
Договором відступлення права вимоги № 010425 від 01.04.2025, укладеним між ТОВ “Фінансова компанія “Сонаті” та ТОВ “Міжнародний альянс захисту кредиторів” первісним кредитором передано новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новим кредитром прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Боржників, зокрема і до відповідача. 
У зв?язку з чим ТОВ “Міжнародний альянс захисту кредиторів” є належним кредитором за договором № 010/3169/82/583146, що й стало підставою для звернення до суду. 
Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 07 січня 2026 року прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.
Учасникам справи надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви та доданих до неї документів, проте судова кореспонденція повернулась на адресу суду з позначкою «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
01.05.2026 Відповідач подав заяву про невизнання позову. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору будь-яких пояснень, заперечень щодо позову не надала. 
Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язку з чим 14.06.2019 підписав Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту “Кредитна картка” № 010/3169/82/583146. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 10000 грн у виді кредитного ліміту; строк кредитування - 48 місяців; проценти за користування кредитом - 45% річних. Згідно з Паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування “Кредитна картка” кредит мав повертатися щомісячно протягом строку дії договору про споживчий кредит, мінімальний платіж - 5% від суми заборгованості. 
Згідно з Договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 між АТ “Райффайзен Банк Аваль” та ТОВ “Фінансова компанія “ЕЛ.ЕН.ГРУП” первісним кредитором передано (відступлено) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за договором № 010/3169/82/583146.
В подальшому Договором відступлення права вимоги №13-06/24 від 13.06.2020, укладеним між ТОВ “Фінансова компанія “ЕЛ.ЕН.ГРУП” та ТОВ “Фінансова компанія “Сонаті”, яким первісним кредитором було передано (відступлено) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, новим кредитором прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за договором № 010/3169/82/583146. Ці обставини підтверджуються відповідним Реєстром Боржників та актом приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 13.06.2024. 
Договором відступлення права вимоги №010425 від 01.04.2025, укладеним між ТОВ “Фінансова компанія “Сонаті” та ТОВ “Міжнародний альянс захисту кредиторів” первісним кредитором передано новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новим кредитром прийнято належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Боржників, зокрема і до відповідача. 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконало умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, що підтверджується випискою по рахунку. 
З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов договору Відповідач отримані кредитні кошти не повернув, у зв?язку з чим станом на 01.04.2025 заборгованість становить 92092 грн. 38 коп., яка складається з: 39691 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами 52401 грн. 32 коп.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Підписанням договору відповідач погодився з усіма його істотними умовами, з урахуванням чого, суд прийшов до висновку, що між сторонами досягнуто згоди щодо сплати відсотків за користування кредитом, їх розміру, відповідальності за прострочення виконання зобов?язання. Підписавши договори, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.
З виписок по рахунку також видно, що відповідач отримав кредитні кошти, проте в порушення умов договору своєчасно та в повному обсязі не повернув заборгованість, у порядку визначеному договором.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України. 
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що Відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач подав заяву про невизнання позову, однак не надав будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надав належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, з огляду на що, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням наведеного.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи що вирішується питання про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судовий збір у розмірі 3028 грн. покладається на відповідача. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.
Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав договір №1606/25-МАЗК про надання правничої допомоги від 16.06.2025, яким визначено фіксований гонорар у розмірі 8500 грн за кожну подачу позовної заяви та супровід справи в суді. 
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ТОВ «Міжнародний альянс захисту кредиторів`витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» (код ЄДРПОУ 45161767, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 6) заборгованість за кредитним договором № 010/3169/82/583146 від 14.06.2019 у розмірі 92092 (дев?яносто дві тисячі дев?яносто дві) грн. 38 коп., яка складається з: 39691 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами 52401 грн. 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний альянс захисту кредиторів» (код ЄДРПОУ 45161767, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 6) понесені судові витрати в частині судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8500 (вісім тисяч п?ятсот) грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення. 

Суддя О.А. Кожевник