ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
08 червня 2026 року 	Справа № 280/2044/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:
- визнати дії відповідачів протиправними;
- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 923280129949 від 06.03.2026 щодо відмови у здійсненні автоматичного перерахунку раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб:
- з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 гривень;
- з 01 січня 2026 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 328 гривні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум):
- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленому на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", ( прожитковий мінімум в 2025 році не мінявся) та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 154 428,0 грн;
- з 1 січня 2026 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 328,0 грн, встановленому на 1 січня 2026 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2026 рік", та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 169 728,0 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату, раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум):
- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленому на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", ( прожитковий мінімум в 2025 році не мінявся) та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 154 428,0 грн;
- з 1 січня 2026 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 328,0 грн, встановленому на 1 січня 2026 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2026 рік", та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 169 728,0 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і отримує щомісячне довічне грошове утримання на підставі довідок виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області. З 19.02.2020 по теперішній час щомісячне грошове утримання позивача складає 66% винагороди судді, який працює на відповідній посаді обчислюється на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 25.02.2020 №8-02/773 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці». Зазначена довідка видана на підставі Рішення КСУ від 18.02.2020 №2-р/2020 та Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Відповідно до цієї довідки про суддівську винагороду, сума для обчислення щомісячного довічного грошового утримання складає 107 202,00 грн. Попри підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошове утримання не перераховувалось з 01 січня 2021 року по цей час. 27.02.2026 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на вебпорталі із заявою, в якій просила здійснити автоматично перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Причин відмови не зазначено. Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою судді від 16 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з урахуванням статті 58 Конституції України, статті 91 Закону України «Про Конституційний суд України» обставини, які дають право на перерахунок згідно статті 142 Закону №1402, повинні виникнути після 18 лютого 2020 року. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру осадового окладу судді, залишено без змін порівняно з 01.01.2020 і він становить 2102 гривні з 01.01.2021. Так, як базовий розмір посадового окладу судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з 2021 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді не проводиться. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 27 березня 2026 року було надіслано до суду заяву, у якій Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаський області просить визнати їх неналежним відповідачем у справі через те, що оскаржуване рішення приймалось безпосередньо Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
У відповідності до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 25.02.2020 №8-02/773 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», посадовий оклад судді, який працює на відповідній посаді, включаючи посадовий оклад, доплату за вислугу років та перебування на адміністративній посаді, становить 107 202,00 грн., що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір яких встановлено на 01 січня 2020 року (тобто 2102,00 грн), та включає посадовий оклад, доплату за вислугу років та перебування на адміністративній посаді.
Проте, на думку позивача, не зважаючи на те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб збільшувався з 01 січня 2021, 2022, 2023, 2024, 2026 років, а відповідно і збільшувався розмір посадового окладу судді, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не здійснювало автоматичний перерахунок довічного грошового утримання.
27.02.2026 позивач через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України подав заяву про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вищевказаних довідок.
У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок №22-1) передбачено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Враховуючи зазначене, заява позивача від 27.02.2026 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Черкаській області.
За результатами розгляду заяви позивача від 27.02.2026 щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення від 06.03.2026 №923280129949, яким позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Позивач, не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих до пенсійного органу довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулась з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).
За положеннями статті 4 Закону №1402-VІІІ судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок №3-1), положеннями пункту 1 розділу IV якого передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України №1402-VIII, частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.
Про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.
Відповідно до пунктів 5 та 6 вказаного Порядку №3-1 довідки про суддівську винагороду/ довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.
Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.
Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач 27.02.2026 через ВЕБ-портал Пенсійного фонду України подала заяву про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якого розраховується оклад судді для подальшого розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
За результатами розгляду заяви позивача від 27.02.2026 щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем 1 в порядку екстериторіальності прийнято рішення від 06.03.2026 №923280129949, яким позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву обставин, судом встановлено, що в обґрунтування відсутності підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачі посилаються на те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн, тобто на рівні 2020 року.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIІІ розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до приписів частин першої, другої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно з частинами третьою п`ятою статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15.07.1999 №966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон №966-XIV), відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
У наведеній нормі Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.
Водночас згідно із статтями 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «;Про Державний бюджет України на 2022 рік», «;Про Державний бюджет України на 2023 рік», «;Про Державний бюджет України на 2024 рік», «;Про Державний бюджет України на 2025 рік», «;Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу судді становить 2102,00 грн.
Натомість суд наголошує, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть. Зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, про який йдеться у позовній заяві, а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися.
Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), є неправомірним.
Водночас для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які у часі прийняті раніше та мають пріоритет стосовно пізніших положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік», «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
При цьому, відповідно до вимог статті 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2 270 грн. Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 2481 грн. Згідно зі статтею 7 Закону України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 грн. Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 грн. Статтею 7 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 грн. Статтею 7 Закону України від 03.12.2025 № 4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3328 грн.
Також суд зазначає, що у відповідності до практики Верховного суду, довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою не є юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення права на перерахунок. Суддівська винагорода визначається безпосередньо законом. Також Верховний суд зазначає, що довідка про розмір грошового забезпечення має виключно інформативний характер. 
Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 12.09.2024 у справі №580/2522/24.
Враховуючи вищевикладене, орган Пенсійного фонду відповідно до Порядку № 3-1, та статті 13 Закону № 1402-VIII був зобов`язаний здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі підвищення посадових окладів працюючих суддів у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2021, 2022, 2023, 2024, 2026 роках.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.03.2026 №923280129949 про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З огляду на встановлені вище обставини у їх сукупності, суд вважає належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі підвищення окладу працюючого судді у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідних роках.
Разом з тим, суд зазначає, що обов`язок виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання судді у відставці, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області. Відтак, виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ в Черкаській області відповідного рішення про перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача 1 здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.».
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.».
В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 353/265/17 та від 04 травня 2022 року у справі № 805/5133/18-а.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за можливе вийти за межі заявлених позовних вимог та те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 06.03.2026 №923280129949 про відмову позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: з 27.02.2026, моменту звернення позивача до органів Пенсійного фонду України, з урахуванням раніше виплачених сум;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: з 27.02.2026, моменту звернення позивача до органів Пенсійного фонду України, з урахуванням раніше виплачених сум, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям органом Пенсійного фонду певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.03.2019 у справі №817/498/17 (№К/9901/44445/18), які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідачів не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, у спірних відносинах права позивача порушені прийняттям протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1331,20 грн належить стягнути у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.
Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139,241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23, код ЄДРПОУ21366538) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 923280129949 від 06.03.2026 щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб:
- з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 028 гривень;
- з 01 січня 2026 року - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі статті 130 Конституції України, пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3 328 гривні.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснити ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум):
- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленому на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", (прожитковий мінімум в 2025 році не мінявся) та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 154 428,0 грн;
- з 1 січня 2026 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 328,0 грн, встановленому на 1 січня 2026 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2026 рік", та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 169 728,0 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснити ОСОБА_1 виплату, раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням раніше виплачених сум):
- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 028 грн, встановленому на 1 січня 2024 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", ( прожитковий мінімум в 2025 році не мінявся) та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 154 428,0 грн;
- з 1 січня 2026 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3 328,0 грн, встановленому на 1 січня 2026 року абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2026 рік", та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що становить відповідно 169 728,0 грн. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331, 20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 08 червня 2026 року.

Суддя Р.В. Сацький