Справа №592/6348/26
Провадження №2-а/592/85/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 травня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., в залі суду розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про застосування тимчасового обмеження особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі позивач або ТЦК) звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) й просить застосувати до нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, на строк до виконання або відкликання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом.
Вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не виконав законних вимог, не прибув за повісткою для уточнення облікових даних, а також не виконав вимогу про з`явлення до ТЦК для виконання обов`язків, передбачених ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Доставити відповідача працівниками поліції також не виявилося за можливе у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання. Облікові дані відповідач не оновлював. Даних про інвалідність не подавав. 
Відповідач відзив не подавав.
Сторони не подавали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні.

Процесуальні рішення у справі
Ухвалою суду від 20.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідачу була направлена судова повістка та копія ухвали про відкриття провадження але конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за місцем проживання».
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 127 КАС України вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до ч. 7 ст. 283-2 КАС України суд розглядає позов у письмовому провадженні протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі, а за ініціативою суду чи клопотанням сторони - з проведенням судового засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, установив, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Він також перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості щодо наявності права на відстрочку від мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в облікових даних відповідача та наявність у нього інвалідності - відсутні. 
За адресою місця реєстрації проживання відповідача засобами поштового зв`язку позивачем направлялася повістка № 55036885125386 від 03.10.2025 про прибуття 28.10.2025 о 09.00 год. до ТЦК з метою уточнення даних. АТ «Укрпошта» повістка повернута та згідно рекомендованого повідомлення про вручення від 20.10.2025, адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 8,8 на звороті). 
Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», днем вручення вимоги є: 1) день вручення вимоги під розписку засобами поштового зв`язку; 2) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси.
Тож відповідач вважається таким, що йому вручена повістка. Натомість він не з`явився до ТЦК у призначений час. 
Оскільки відповідач не з`явився за викликом засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, 15.02.2026 скеровано звернення до Сумського РУП ГУНП в Сумській області щодо здійснення його адміністративного затримання та доставлення. 
Згідно листа Сумського РУП ГУНП в Сумській області за № 37068-7026 від 02.03.2026 заходи щодо затримання та доставлення відповідача виявились безрезультатними, оскільки він відсутній за місцем проживання.
На виконання Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідачу було надіслано вимогу про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом № 03/2026-14, якою відповідача викликано відповідно до ст.27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для виконання обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 вказаного Закону, до ТЦК на 16.03.2026, та повідомлено, що наслідком невиконання такої вимоги буде звернення ТЦК та СП на підставі ст. 283-2 КАС України до суду з позовом про застосування тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.
Вказану вимогу 05.03.2026 направлено за місцем реєстрації відповідача та, як вбачається з трекінгу поштового відправлення, повернуто відправнику 23.03.2026 з відміткою про причини повернення: «закінчення встановленого терміну зберігання».
Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях територіальний сервісний центр МВС № 5946 (ТСЦ МВС № 5946) № 31/32/13-5394 2026 від 06.03.2026 (183498) ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 06.05.2015 у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми, Сумського, Білопільського та Краснопільського районів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст. 22, 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 65 Конституції України.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, дію якого неодноразово продовжено відповідними Указами які затверджені відповідними Законами України, та який діє наразі. Цим Указом також оголошено про проведення в Україні загальної мобілізації.
Згідно з ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Зазначена конституційна норма є нормою прямої дії та визначає загальний публічно-правовий обов`язок громадянина України у сфері оборони держави. Саме тому вона підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки предмет спору стосується виконання військовозобов`язаним обов`язків під час мобілізації.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Зазначена норма застосовується судом для перевірки того, чи діяв позивач як суб`єкт владних повноважень у межах компетенції, визначеної Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та чи дотримався встановленої законом процедури звернення до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 7 цієї статті виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. 
Наведені норми встановлюють засади реалізації та забезпечення державою виконання громадянином конституційного обов`язку по захисту Відчини. Для забезпечення виконання такого обов`язку створені усі можливості через відповідні органи, зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання письмової відповіді про неможливість здійснити адміністративне затримання та доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки його керівник протягом п`яти днів з дня отримання такої відповіді надсилає такому громадянину в паперовій формі засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу його місцезнаходження, місця проживання чи перебування вимогу про виконання обов`язку військовозобов`язаним, резервістом.
Частиною 3 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що днем вручення вимоги є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати вимогу чи відмітки про неможливість вручення вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, а також за зареєстрованою адресою, якщо іншу адресу не повідомлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі якщо громадянин добровільно протягом 10 календарних днів з дня вручення вимоги не виконав зазначеного у ній обов`язку, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звертається до суду в порядку, встановленому законом, з приводу тимчасового обмеження такого громадянина у праві керування транспортним засобом під час мобілізації на строк до виконання або відкликання такої вимоги.
Зазначені положення закону передбачають забезпечення громадянином виконання обов`язку відбути військову службу, зокрема з`явитися до ТЦК. Вразі невиконання громадянином такого обов`язку встановлені наслідки, зокрема у виді тимчасового обмеження такого громадянина у праві керування транспортним засобом під час мобілізації на строк до виконання або відкликання такої вимоги.
Відповідно до приписів ст. 283-2 КАС України у разі невиконання громадянином України у строки, встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звертається до суду із позовною заявою про застосування судом тимчасового обмеження такої особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.
Суд відмовляє у задоволенні заявлених позивачем вимог у разі, якщо позивач не доведе існування обставин та вжиття заходів, передбачених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме:
1) невиконання особою під час мобілізації обов`язків, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
2) неможливість здійснити адміністративне затримання та доставити таку особу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами та підрозділами, що входять до системи поліції;
3) вручення такій особі вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом відповідно;
4) невиконання такою особою зазначеного у вимозі обов`язку (обов`язків).
Суд також відмовляє у задоволенні вимоги щодо тимчасового обмеження особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо:
1) встановлення такого обмеження позбавляє особу основного законного джерела засобів для існування;
2) особа використовує транспортний засіб у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на її утриманні особи з інвалідністю I, II групи, встановленої в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.
Суд закриває провадження у справі у разі виконання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом або у разі її відкликання відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
З встановлених обставин у справі вбачається, що відповідач не виконав під час мобілізації обов`язків, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
2) неможливість здійснити адміністративне затримання та доставити таку особу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами та підрозділами, що входять до системи поліції;
3) вручення такій особі вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом відповідно;
4) невиконання такою особою зазначеного у вимозі обов`язку (обов`язків)
З обставин встановленого вбачається, що відповідач під час мобілізації не виконав обов`язків, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Через поліцію його неможливо було затримати та доставити до ТЦК. Після направлення вимоги про виконання обов`язку відповідач її не виконав. 
З комплексного аналізу приписів наведених положень закону випливає, що для застосування судом тимчасового обмеження особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, позивачем необхідно довести перед судом наявність таких юридичних фактів: невиконання особою під час мобілізації обов`язків, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; неможливість здійснити адміністративне затримання та доставити таку особу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами та підрозділами, що входять до системи поліції; вручення такій особі вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом відповідно; невиконання такою особою зазначеного у вимозі обов`язку (обов`язків).

Висновки суду
Аналізуючи доводи позивача, встановлені обставини, матеріали справи та наведені положення законів суд дійшов висновку, що відповідач під час мобілізації не виконав обов`язків, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Через поліцію його неможливо було затримати та доставити до ТЦК. Після направлення вимоги про виконання обов`язку відповідач її не виконав.
Узагальнюючи вбачається, що є усі підстави для задоволення позову та встановлення тимчасового обмеження відповідача у праві керування транспортними засобами під час мобілізації, на строк до виконання або відкликання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання обов`язку (обов`язків) військовозобов`язаним, резервістом.

Рішення про розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Відтак, сплачений позивачем судовий збір розподілу не підлягає. 
Керуючись ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про застосування судом тимчасового обмеження особи у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.
Застосувати до ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами під час мобілізації на строк до виконання або відкликання вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 № 03/2026-14 від 05.03.2026 про виконання обов`язку військовозобов`язаним, резервістом.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відшкодування витрат у розмірі 2 662 грн. 40 коп.
Рішення суду в частині тимчасового обмеження ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у праві керування транспортними засобами під час мобілізації підлягає негайному виконанню.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та/або обов`язки, якій рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй рішення суду.
Повне рішення складене 22.05.2026.

Суддя        Владислав КОСТЕНКО