Справа № 677/552/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
01.07.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Фартушок А.Р.,
справа № 677/552/26, 
сторони у справі:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
предмет позову – стягнення заборгованості, 
представник відповідача - Лукіянчук О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін,

В С Т А Н О В ИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1765589 від 13.09.2024.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 13.09.2024 ОСОБА_1 уклала з товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі – ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») кредитний договір №1765589 відповідно до умов якого отримала кредит в сумі 13000 грн.
Відповідач всупереч умовам кредитного договору, не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, а тому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь правонаступника кредитодавця ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - ТОВ «ФК «Позика» заборгованість в розмірі 43159,98 грн, з яких сума основного боргу за кредитом становить 12999,98 грн, сума нарахованих процентів становить 26260 грн, сума штрафних санкцій становить 3900 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на позов відповідач до суду не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача подав до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі представника позивача, вимоги позову підтримала, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила.
Представник відповідача адвокат Лукіянчук О.М. в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв, клопотань суду не подала.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
02.04.2026 відкрито провадження у справі і призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
01.07.2026 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
13.09.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1765589 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1765589 (далі – кредитний договір).
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн, строком на 360 днів. 
Відповідно до п.2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0.55 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 13.10.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.
За невиконання умов кредитного договору передбачено сплату споживачем штрафів: 1950 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та 143 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. 
Договір було підписано відповідачем ОСОБА_1 13.09.2024, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором T396.
Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250828-1690 від 28.08.2025, на виконання укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК» договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 01.04.2024, 13.09.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: на суму 13000 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 721d1b78-79ed-45fa-a9ac-ed9f9174aca5, маска картки НОМЕР_2 .
Таким чином, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитним договором за період з 13.09.2024 по 27.08.2025, відповідачу за кредитним договором № 1765589 від 13.09.2024 нараховано заборгованість у сумі 43159,98 грн, з яких сума основного боргу за кредитом становить 12999,98 грн, сума нарахованих процентів становить 26260 грн, сума штрафних санкцій становить 3900 грн. 
Проценти кредитором нараховані в межах дії кредитного договору.
Крім того, згідно з наданим суду розрахунком вбачається, що відповідач, на погашення заборгованості за кредитним договором № 1765589, вносила кошти в сумі 18902,02 грн, з яких 0,02 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, 16302 грн зараховано на погашення нарахованих відсотків, 2600 грн зараховано на оплату штрафу.
28.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило, а ТОВ «ФК «Позика» набуло право грошової вимоги до боржників ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», перелік яких міститься в Реєстрі боржників (Додаток 1).
Відповідно до витягу з Додатку 1 до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 1765589 від 13.09.2024.
Вказані обставини підтверджуються: копією договору № 1765589 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1765589 від 13.09.2024, копією паспорта споживчого кредиту, розрахунком заборгованості за кредитним договором, договором факторингу № 28082025 від 28.08.2025, листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250828-1690 від 28.08.2025.
Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §§ 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

V. Оцінка суду
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.
Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Оскільки кредитний договір підписаний ОСОБА_1 , шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». 

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 3900 грн штрафу, суд зазначає про таке.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і останнім Указом Президента України № 342/2026 від 27.04.2026, затвердженому Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28.04.2026 продовжено з 05 години 30 хвилин 04.05.2026 строком на 90 діб, тобто до 02.08.2026.
З урахуванням викладеного, відповідач, згідно з законом, звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №1765589 від 13.09.2024, оскільки штраф нарахований після 24.02.2022 та підлягає списанню кредитодавцем. У зв`язку з наведеним, позовна вимога про стягнення з відповідача 3900 грн штрафу задоволенню не підлягає.

Крім того, як встановлено судом, відповідач вносила кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. Частина з таких коштів в сумі 2600 була зарахована кредитодавцем на погашення заборгованості за штрафом.
Враховуючи, що згідно з чинним законодавством, штрафи, що нараховані після 24.02.2022, підлягають списанню кредитодавцем, суд доходить висновку, що кредитодавцем ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 2600 грн, які внесені ОСОБА_1 , зараховані на погашення заборгованості за штрафом всупереч вимогам закону, та підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за процентами.

За таких обставин, оскільки відповідач не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, суд доходить висновку, що позов ТОВ «ФК «Позика» слід задовольнити частково, та з ОСОБА_1 на користь правонаступника кредитора ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - ТОВ «ФК «Позика» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 1765589 від 13.09.2024 в сумі 36659,98 грн, що складається з заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 12999,98 грн, по процентам в розмірі 23660 грн (26260 грн - 2600 грн).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). 

VI. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ТОВ «ФК «Позика» задоволено на 84,94% (36659,98 грн х 100 : 43159,98 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2261,44 грн (2662,40 грн х 84,94%).
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 року у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 року у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 року у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 дійшла висновку про зменшення розмір витрат на правничу допомогу адвоката за відсутності заперечень іншої сторони, наголосивши, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в акті обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, аналіз документів, складання позовної заяви, формування додатків.
Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
При цьому переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн., який на думку суду є завищеним.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.
Разом з тим, такий розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку пропорційно задоволеним вимогам.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Позика» задоволено на 84,94 %, то з відповідача пропорційно на користь позивача підлягає стягненню 3397,60 грн витрат на правничу допомогу (4000 грн х 84,94 %). 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором №1765589 від 13.09.2024 у розмірі 36659,98 грн.
У решті позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судовий збір в сумі 2261,44 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3397,60 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17, літера Б, код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .  

Суддя	  	Р.  В.  Вознюк