РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/8511/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся через свого представника до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України ( далі – третя особа) в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», який був направлений цінним листом з описом вкладення через Міністерство оборони України 28 квітня 2026 року; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”; 3) встановити судовий контроль за виконанням рішенням суду та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду протягом 20 днів з моменту набрання ним законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією на посаді оператора-сапера другого інженерного відділення першого інженерного взводу інженерної саперної роти військової частини НОМЕР_1 . На початку жовтня 2025 позивачем було подано командиру рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме на підставі абзацу 12 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Зазначений рапорт було подано у зв`язку з тим, що він з 21.11.2008 року перебуває у шлюбі зі ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства у зв`язку з вродженою відсутністю лівою нирки. До рапорту було надано всі необхідні підтверджуючі документи, а саме: свідоцтво про шлюб, довідку до акта огляду МСЕК, відомості про зареєстрованих у приміщенні осіб, паспорт та ідентифікаційний код ОСОБА_2 . Зазначений рапорт було подано особисто безпосередньому командиру. Відмітку про прийняття рапорту та вхідний номер проставлено не було, докази звернення з рапортом відсутні. 30.10.2025 на адресу відповідача було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про прийняте рішення за поданим рапортом. Будь якої відповіді на адвокатський запит з боку відповідача надано не було. 14.11.2025 на ім`я відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано повторний адвокатський запит про результати розгляду поданого позивачем рапорту. Будь якої відповіді з боку відповідача чи ІНФОРМАЦІЯ_1 на адвокатський запит надано не було. В грудні 2025 року позивачем було повторно подано особисто рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зазначений рапорт також було подано особисто безпосередньому командиру, а відмітку про прийняття рапорту та вхідний номер проставлено не було, тому докази звернення з рапортом відсутні. До рапорту було додано медичну документацію, яка підтверджує, що інвалідність дружини позивача встановлена внаслідок агенезії (відсутності) нирки. Представниками військової частини в усному порядку було повідомлено позивачу, що його рапорт перебуває на розгляді і що рішення за ним не прийнято. Позивач зазначає, що він опинився у ситуації, коли відповідач відмовляється офіційно приймати та реєструвати його рапорт про звільнення та ухиляється від його розгляду протягом біль ніж шести місяців. Крім того відповідач та ІНФОРМАЦІЯ_1 ігнорують офіційні адвокатські запити, які направляються в інтересах позивача не надаючи на них жодної відповіді. За наведеного просить суд позовні вимоги задовольнити.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 13.05.2026 до військової частини НОМЕР_1 з Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України засобами СЕДО надійшов рапорт оператора-сапера відділення безпілотних систем мінування взводу інженерних безпілотних наземних систем військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 21 квітня 2026 року, вхідний номер по СЕДО 9391 від 13.05.2026 щодо клопотання про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів. 25.05.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 93-РС про звільнення позивача з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів). 06.06.2026 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 157 (копія витягу із наказу додається, оригінал знаходиться у Відповідача) згідно з яким з 06.06.2026 позивач виключений із списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, в передбачені законодавством терміни, рапорт позивача від 21.04.2026 був розглянутий та задоволений командиром військової частини НОМЕР_1 , тому твердження позивача щодо бездіяльності відповідача відносно розгляду його рапорту на звільнення з військової служби за сімейними обставинами є безпідставними та необґрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити.
Третя особа надала пояснення на позов в яких зазначає, що у спірних правовідносинах відсутнє рішення уповноваженої посадової особи щодо результатів розгляду рапорту позивача, а тому відсутній і предмет судового контролю в частині правомірності чи неправомірності такого рішення. Судовий захист не може підміняти встановлену законом адміністративну процедуру прийняття рішення суб`єктом владних повноважень. Вирішення питання про наявність або відсутність підстав для звільнення військовослужбовця законом віднесене до компетенції відповідних посадових осіб військового управління, які зобов`язані перевірити подані документи, встановити фактичні обставини, надати їм правову оцінку та прийняти відповідне рішення. Лише після реалізації зазначених повноважень та прийняття рішення можуть виникнути підстави для судового контролю за його законністю. Фактично заявлена позивачем вимога спрямована не на усунення наслідків уже прийнятого рішення, а на спонукання суду вперше вирішити питання про наявність підстав для звільнення з військової служби замість уповноваженого органу. Такий спосіб захисту не відповідає завданню адміністративного судочинства та виходить за межі судового контролю за діяльністю суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду від 29.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин проходив військову службу за мобілізацією на посаді оператора-сапера другого інженерного відділення першого інженерного взводу інженерної саперної роти військової частини НОМЕР_1 . 
Позивачем, зокрема, 21.04.2026 засобами поштового зв`язку через Міністерство оборони України подано рапорт із відповідними документами, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4, абз.12 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Міністерством оборони України вказаний рапорт було переслано за належністю до військової частини НОМЕР_1 супровідним листом за вих. № 220/63/414 від 12.05.2026.
Згідно з карткою реєстрації вихідного документа Міністерства оборони України, документ № 220/63/414 від 12.05.2026 направлено до військової частини НОМЕР_1 засобами системи АСКОД 13.05.2026 та прийнято адресатом цього ж дня.
За результатами розгляду отриманого рапорту, командиром військової частини НОМЕР_1 25.05.2026 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 93-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів).
Надалі, командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 157 від 06.06.2026, яким з 06.06.2026 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішуючи дану справу та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут ЗСУ), про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження, військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)
Відповідно до статті 14 Статуту ЗСУ, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, тобто «по команді».
Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.
Відповідно до абзацу 21 пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (надалі Інструкція № 40), рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру. 
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту, визначений Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказ Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559 (далі - Порядок № 531).
Згідно п. 2 розділу 1 Порядку № 531, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Згідно п. 1, 2, 3 розділу ІІ Порядку № 531, рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. 
Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку. 
Відповідь на усний рапорт надається усно.
Особливості подання та розгляду рапортів в паперовій формі встановлені розділом ІІІ Порядку № 531.
Так, у паперовому рапорті військовослужбовець вказує:
найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт;
заголовок «Рапорт»;
суть порушеного питання;
перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби);
найменування займаної посади;
військове звання, власне ім`я та прізвище;
дату;
особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Як стверджує позивач, його рапорт від 21.04.2026 про звільнення з військової служби відповідно до пп «г» п.2 ч.4, абз.12 п.3 ч. 12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, відповідачем не розглянутий, рішення не прийнято.
Проте суд не погоджується із таким твердженням з огляду на наступне.
Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 21.04.2026 позивачем засобами поштового зв`язку через Міністерство оборони України подано рапорт із відповідними документами про звільнення його з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4, абз.12 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Міністерством оборони України вказаний рапорт було переслано за належністю до військової частини НОМЕР_1 супровідним листом за вих. № 220/63/414 від 12.05.2026.
Згідно з карткою реєстрації вихідного документа Міністерства оборони України, документ № 220/63/414 від 12.05.2026 направлено до військової частини НОМЕР_1 засобами системи АСКОД 13.05.2026 та прийнято адресатом цього ж дня.
За результатами розгляду отриманого рапорту, командиром військової частини НОМЕР_1 25.05.2026 видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 93-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів).
В подальшому командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) № 157 від 06.06.2026, яким з 06.06.2026 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також судом встановлено, що отримавши 13.05.2026 рапорт позивача про його звільнення з військової служби, відповідачем 25.05.2026 його розглянуто та за наслідками такого розгляду прийнято наказ № 93-РС від 25.05.2026 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів). 
Отже строки, визначені підпунктом 2 пункту 9 розділу III цього Порядку № 531 відповідачем дотримані.
Таким чином судом встановлено, що станом на час розгляду справи по суті, рапорт позивача від 21.04.2026 про його звільнення з військової служби розглянутий та прийнято рішення, яким позивача звільнено з військової служби на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4, абз.12 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Тобто станом на час розгляду даної справи, спірні правовідносини відсутні, як наслідок, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач повністю довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не належать.
Правові підстави для відшкодування судового збору у порядку ст. 139 КАС України відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 03 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України Адреса: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022.

Суддя       Т.О. Комшелюк