П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Київ

Справа № 357/14948/25
Провадження: № 33/824/849/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідомої Т. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2025 року, винесену під голуванням суддіКлепи Т. В., 
про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1. ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,та застосованодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000грнз позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що працівниками патрульної поліції було здійснено безпідставну зупинку транспортного засобу за відсутності передбачених законом підстав. На думку скаржника, факт порушення ним Правил дорожнього руху не був зафіксований, а законна причина зупинки транспортного засобу належним чином не доведена.Крім того, скаржник вказує, що працівниками поліції не було чітко та однозначно встановлено, які саме ознаки сп`яніння у нього нібито наявні алкогольного чи наркотичного. За обставин справи поліцейські спочатку висловлювали припущення щодо можливого алкогольного сп`яніння, однак у подальшому посилалися вже на ознаки наркотичного сп`яніння, що свідчить про непослідовність та суб`єктивність їхніх висновків.Також у апеляційній скарзі зазначається, що працівниками поліції не було вжито передбачених законом заходів щодо відсторонення скаржника від керування транспортним засобом, що є обов`язковою процесуальною дією у разі виявлення ознак сп`яніння. Вказані порушення, на переконання скаржника, свідчать про істотне недотримання працівниками поліції вимог чинного законодавства та ставлять під сумнів законність складених адміністративних матеріалів.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про судові засідання, призначені на 19 січня 2026 року та 16 лютого 2026 року, ОСОБА_1 повідомлявся за зазначеною в матеріалах справи адресою. Згідно трекінгу поштового відправлення АТ «Укрпошта» поштові відправлення містять відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою».Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомляв, будь-яких заяв та клопотань не подавав.
У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Ураховуючи наведені обставини, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.
Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши відеозаписи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи судпершої інстації достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень скаржника, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння,а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку оглядуна стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту 2.5 Правил дорожнього руху України  ОСОБА_1 дотримано не було.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,ОСОБА_1  реалізувавсвоє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №441442 від 02 вересня 2025 року, що 02.09.2025 о 14:16 год на вул. Молодіжній, 8, в м. Біла Церква Київської області водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «BMW» з р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість та звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога водій категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушеннязазначено, що ОСОБА_3 від підпису відмовився.
Окрім того, в матеріалах справи міститься направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 вересня 2025 року. (а .с. 6).
В матеріалах справи містяться відеозаписи із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП 02 вересня 2025 року щодо ОСОБА_3 (а.с.9).
На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції підійшли до автомобіля, представилися та попросили водія надати поліс обов`язкового страхування, посилаючись на п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». На запитання водія щодо причини зупинки поліцейський пояснив, що під час вільного патрулювання здійснюється контроль, у тому числі за наявністю страхових полісів. ОСОБА_1 надав поліс страхування для огляду. Під час подальшого спілкування поліцейський поцікавився, чи не перевозить водій заборонених речей, а також запропонував видихнути повітря. Водій, ОСОБА_1 , пояснив, що нічого не вживав, а запах може бути від кави. Поліцейський повідомив про наявність запаху алкоголю та перевірив реакцію зіниць на світло, а також тремтіння рук.Поліцейський зазначив, що у водія наявні ознаки як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, блідість, тремтіння рук), у зв`язку з чим неодноразово запропонував пройти медичний огляд у лікаря-нарколога. Водій пояснив, що не вживав заборонених речовин, посилався на погане самопочуття та сімейні обставини, а також цікавився можливістю відмови від огляду. Йому було роз`яснено, що відмова від проходження огляду тягне відповідальність за ст. 130 КУпАП.Поліцейський повідомив водієві, що у разі відмови від огляду він не має права продовжувати рух та повинен викликати тверезого водія або залишити автомобіль на місці зупинки. Надалі працівники поліції перейшли до оформлення адміністративних матеріалів.Додатково зафіксовано, що поліцейський неодноразово уточнював позицію водія щодо проходження медичного огляду. Водій повідомив, що в даний момент проходити огляд не бажає, що поліцейський розцінив як відмову. Водієві було роз`яснено обов`язок проходження огляду відповідно до п. 2.5 ПДР України та відповідальність за ст. 130 КУпАП. Поліцейський роз`яснив водієві його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В подальшому водія було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису якого він відмовився. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала.Будь-яких зауважень чи заперечень  ОСОБА_1 у вказаному протоколі щодо його складення, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не зазначив.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, не природна блідість, зіниці очей не реагують на світло, які виявлені працівниками поліції 02 вересня 2025 року у  ОСОБА_1 в розумінні п.п. 4 п. 3 та п.п. 1, 4п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Вказане зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника патрульної поліції.
Доводи скаржника про те, що працівниками поліції було здійснено безпідставну зупинку автомобіля суд вважає необгрунтованими, адже відповідно до ч. 1. ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Як убачається із матеріалів справи, факт зупинки транспортного засобу та причина такої зупинки були повідомлені водієві працівниками поліції, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер. Як убачається з відеозапису, водій надав поліцейським чинний страховий поліс у паперовому вигляді, у зв`язку з чим у працівників поліції не виникло підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності та винесення відповідної постанови. Відтак відсутність такої постанови не може свідчити про незаконність дій поліцейських чи безпідставність зупинки транспортного засобу.
Враховуючи вище викладене, підстави зупинки транспортного засобу, яким керував  ОСОБА_3  повністю узгоджуються з підставами для зупинки, передбаченими ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Апеляційний суд не бере до уваги доводи скаржника,що працівники поліції не визначились, яке саме у ОСОБА_1 було сп`яніння, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, з урахуванням ознак такого стану.
До ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, належать, зокрема: наявність однієї чи кількох ознак алкогольного сп`яніння (за винятком запаху алкоголю з порожнини рота), звужені або надмірно розширені зіниці, що не реагують на світло, порушення координації рухів, зміни темпу мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З аналізу наведених норм вбачається, що працівник поліції не наділений повноваженнями встановлювати факт перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Його повноваження обмежуються виявленням та фіксацією зовнішніх ознак, які можуть свідчити про такий стан та є підставою для направлення водія на відповідний медичний огляд. Остаточне ж встановлення або спростування факту сп`яніння належить виключно до компетенції медичного працівника за результатами проведеного огляду в установленому законом порядку.
Як убачається з наявних у матеріалах справи відеозаписів, на початковому етапі спілкування працівники поліції висловлювали припущення про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння. Водночас, у ході подальшого спостереження та перевірки зовнішніх проявів його стану поліцейськими було зафіксовано саме ознаки наркотичного сп`яніння, про, що вони неодноразово повідомляли ОСОБА_1 ..
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 441442 як підставу для направлення на огляд зазначено виключно ознаки наркотичного сп`яніння. Таким чином, саме наявність таких ознак була покладена в основу притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог чинного законодавства та положень спільного наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735, огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться виключно в умовах закладу охорони здоров`я лікарем, який має відповідну спеціалізацію. Проведення такого огляду із застосуванням технічних засобів типу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу законодавством не передбачене.
За таких обставин працівники поліції не мали правових підстав для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння із використанням приладу «Drager», а їхні повноваження обмежувалися виключно направленням водія до медичного закладу для проходження відповідного огляду. Вказані обставини мають істотне значення для оцінки правомірності дій поліцейських та допустимості зібраних у справі доказів.
Посилання на те, що працівники патрульної поліції не відсторонили його, ОСОБА_1 , від керування транспортним засобом, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, так як вирішення питання про відсторонення водія від керування транспортним засобом не впливає на її законність та обґрунтованість. Водночас, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції повідомив  ОСОБА_1  про те, що йоговідсторонено від керування транспортним засобом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновківсуду першої інстанції щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнавОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2025 рокує законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу  ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома