єдиний унікальний номер справи 531/878/26
номер провадження 2/531/823/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», за участі представника позивача Сахарової Ольги Ігорівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
До Карлівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 у розмірі 20 191,69 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що 07.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №632077813 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора, на суму 10 000,00 грн. 
Позивачем зазначено, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, у тому числі, щодо розміру кредиту, грошової одиниці в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було надано відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, шляхом перерахування через банк – провайдер. В подальшому, відповідач збільшила суму кредиту до 12000,00 грн.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, у зв`язку з цим виникла заборгованість.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» згідно Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №632077813 від 07.09.2020 згідно Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 згідно Реєстру боржників №б/н від 14.07.2025 на загальну суму 20 191,69 грн.
Вказано, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» нарахувань за кредитним договором не здійснювали.
Зазначено, що у період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось, а також, що на рахунки позивача від відповідача на погашення заборгованості за кредитним договором жодного платежу не надходило.
Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором становить 20 191,69 грн., із яких: 11 994,65 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8197,04 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Тому, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №632077813 від 07.09.2020 в розмірі 20 191,69 грн, а також понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та 7000,00 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою судді від 21 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю.
05.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що визнає факт укладення кредитного договору, однак заперечує проти розміру заявленої заборгованості у сумі 20191,69 грн. Вважає вимоги позивача необґрунтованими та завищеними, оскільки сума сплачених нею коштів суттєво перевищує суму отриманого кредиту, що свідчить про фактичне виконання основного зобов`язання. Просить відмовити відповідачу у задоволенні позову або зменшити розмір заборгованості до мінімального або фактично обґрунтованого рівня з врахуванням усіх здійснених нею платежів.
13.05.2026 від представника позивача ТОВ «ФК «Ейс» через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому просили позов задовольнити в повному обсязі. Звертаю увагу, що до позовної заяви долучено належні копії розрахунків заборгованості, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається здійснення часткових платежів ОСОБА_1 на виконання умов договору, чим відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору. Окрім того, між сторонами були укладені додаткові угоди до кредитного договору №632077813 від 07.09.2020, за яким тіло кредиту збільшено до 12 000,00 грн, а строк договору продовжено на 478 днів. Виходячи з умов кредитного договору, сторони погодили два різні механізми нарахування процентів за дисконтною та базовою ставкою, що свідчить про наявність права на нарахування відсотків з розрахунку 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом після закінчення 30 – денного строку дисконтного періоду кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, з умовами якого позичальник був ознайомлений. Нараховані відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого кредитним договором строку кредитування у розмірі 20 191,69 грн, є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення позичальником строків повернення кредиту, які підлягають стягненню в повному обсязі.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою офіційного сайту товариства - www.moneyveo.ua укладено кредитний договір № 632077813.
Відповідно до пункту 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Пунктом 1.2. договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «дисконтний період»).
На період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3 договору).
Пунктом 1.4. договору передбачено, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Відповідно до пункту 4.1. договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Згідно з пунктом 4.2. договору строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору(пені) та інших нарахувань передбачених договором.
Відповідно до пункту 4.3. договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до додатку № 1 до договору № 632077813 від 07.09.2020 сторони погодили графік розрахунків за договором.
У подальшому встановлено, що 07 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 632077813, відповідно до якої продовжено строк, на який був наданий кредит за договором, на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,70% в день від суми кредиту. 
Додатковою угодою від 05.11.2020 договір продовжено на строк 29 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,36% в день від суми кредиту.
Додатковою угодою від 04.12.2020 до кредитного договору суму кредиту збільшено на 2000,00 грн, унаслідок чого загальна сума кредиту склала 12 000,00 грн. А також, додатковою угодою від 04.12.2020 продовжено строк, на який був наданий кредит за договором №632077813 від 07.09.2020, на наступну кількість днів: 29; визначено, що починаючи з 05.12.2020 , позичальник сплачує за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та погоджено графік розрахунків, який є додатком № 1 до додаткової угоди від 04.12.2020 до договору № 632077813 від 07.09.2020.
Додатковими угодами від 03.01.2021, 02.02.2021, 07.03.2021, 03.04.2021, 07.05.2021, 05.06.2021, 05.07.2021, 04.08.2021, 03.09.2021, 03.10.2021, 02.11.2021 та 01.01.2022 продовжувався строк , на який було надано кредит на 30 днів з процентною ставкою у розмірі 0,85% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування.
Договір № 632077813 від 07.09.2020, додатки до нього та додаткові угоди підписані електронним підписом від імені ОСОБА_1 . 
Підписавши договір №632077813 та додаткові угоди нього ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» міститься інформація щодо суми кредиту, процентів та про те, що відповідач під час підписання кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який було відправлено їй на номер телефону.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 10000,00 грн, шляхом зарахування 07.09.2020 грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-9378, що підтверджується платіжним дорученням № 8874dca1-5f8b-49bc-9d56-fcbcd6db633d від 07.09.2020 та в розмірі 2 000,00 грн, шляхом зарахування 04.12.2020 грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-9378, що підтверджується платіжним дорученням №ef108ae8-7253-4f11-83bf-934a175c364b від 04.12.2020.
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується також довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 15.08.2025.
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», наданої на виконання ухвали суду від 21 квітня 2026 року, повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), також емітувались інші картки. 
Крім того, зазначено, що по рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) було зарахування коштів, зокрема: 07.09.2020 на суму 10000,00 грн та 04.12.2020 на суму 2 000,00 грн.
Виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період 07.09.2020-12.09.2020 та за період 04.12.2020-09.12.2020 містять зарахування, зокрема: 07.09.2020 на суму 10000,00 грн., 04.12.2020 відповідно на суму 2000,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» склала 20191,69 грн, зокрема: 11994,65 грн - сума заборгованості по тілу кредиту та 8197,04 грн - сума заборгованості по процентах. Установлено, що ОСОБА_1 було здійснено оплату заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 54 150,00 грн.
Із розрахунку вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 07 вересня 2020 року по 17 квітня 2022 року.
Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором та додатковими угодами.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, що зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, за плату на умовах визначених Договором.
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2020.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2021.
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2022.
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2023.
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2024.

Отже, відповідно до указаних додаткових угод строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово продовжувався та договір діяв до 31.12.2024.
Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, викладеному у редакції від 31.12.2020 (додаткова угода № 26), право вимоги - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з Витягом з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції, з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 на загальну суму 20 191,69 грн, із яких: 11 994,65 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 8 197,04 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020 заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон плюс» склала у загальному розмірі 20191,69 грн, в тому числі: 11 994,65 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 8197,04 грн. - сума заборгованості по процентах.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого, у п. 2.1, визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
03.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 31.12.2022.
30.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, за умовами якої строк дії основного договору визначений до 30.12.2024.
Отже, відповідно до указаних додаткових угод строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 неодноразово продовжувався та договір діяв до 30.12.2024.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020, у загальному розмірі 20191,69 грн, із них: 11994,65 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 8197,04 грн. - сума заборгованості за відсотками.
11.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
14 липня 2025 року «Клієнтом» та «Фактором» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07. 2025 ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №632077813 від 07.09.2020, у загальному розмірі 20191,69 грн, із яких: 11994,65 грн. - прострочене тіло та 8197,04 грн - прострочені відсотки.
Згідно з Випискою з особового рахунку за кредитним договором №632077813 від 07.09.2020, за період 14.07.2025-26.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 26.12.2025 складає 20 191,69 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 11 994,65 грн., прострочена заборгованість за процентами – 8 197,04 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України та згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, 07.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , з врахуванням змін, внесених до договору, отримала кредитні кошти у загальній сумі 12 000,00 грн, що не заперечується нею. А отже, відповідачка була зобов`язана в силу вимог ст. 629 та ст.1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачені укладеним договором (зі змінами), та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем доведено належними доказами набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором № 632077813 від 07.09.2020.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає, що кредитний договір укладено 07.09.2020, тобто до набрання чинності обмеженнями максимального розміру денної процентної ставки, запровадженими Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023. Встановлені договором процентні ставки на момент його укладення були правомірними, а тому нарахування процентів за дисконтною ставкою протягом строку кредитування є правомірним.
Водночас, досліджуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд звертає увагу на наступне. Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надавався строком на 30 днів від дати отримання кредиту з процентною ставкою в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожний день, який був продовжений додатковою угодою від 07.10.2020 на 30 днів. Додатковою угодою від 05.11.2020 договір продовжено на строк 29 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,36% в день від суми кредиту. А додатковими угодами від 04.12.2020 суму кредиту збільшено на 2000,00 грн, унаслідок чого загальна сума кредиту склала 12 000,00 грн. та продовжено строк, на який був наданий кредит за договором №632077813 від 07.09.2020, на 29 днів, а також визначено дисконтну процентну ставку у розмірі 0,85 % в день від суми кредиту. В подальшому додатковими угодами від 03.01.2021, 02.02.2021, 07.03.2021, 03.04.2021, 07.05.2021, 05.06.2021, 05.07.2021, 04.08.2021, 03.09.2021, 03.10.2021, 02.11.2021 та 01.01.2022 щоразу продовжувався строк, на який було надано кредит на 30 днів з процентною ставкою у розмірі 0,85% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування.
Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано проценти за користування кредитом за період з 07.09.2020 по 17.04.2022, тобто як за строк кредитування з врахуванням додаткових угод (до 28.01.2022 включно, а саме: з 07.09.2020 по 06.11.2020 за дисконтною ставкою 1,70% на день; з 07.11.2020 по 04.12.2020 – 1,36 %, з 05.12.2020 по 28.01.2022 дисконтною ставкою 0,85% на суму кредиту 12 000,00 грн), так і за період після спливу строку кредитування (з 01.02.2022, за стандартною (базовою) ставкою 1,70% на день). 
Оцінюючи правомірність нарахування процентів за період після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, зазначивши, що після спливу строку кредитування припиняється право нараховувати проценти за кредитом. У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України (пункт 116), а у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141).
Наведене узгоджується і з умовами самого кредитного договору, пункт 4.3 якого передбачає, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, вимог про стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Таким чином, застосовуючи наведені норми права до обставин цієї справи, суд приходить до висновку, що після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, тобто після 28.01.2022, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося. 
Таким чином, за користування кредитом в межах строку кредитування (дисконтного періоду) відповідач повинна була сплатити відсотки у розмірі 56 882,00 грн з розрахунку: 10200,00 грн (10 000,00 грн х1,70% х 60 днів); 3 944,00 грн (10 000,00 грн х 1,36% х 29 днів); 42 738,00 грн (12 000,00 грн х 0,85% х 419 днів).
Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд враховує здійснені відповідачем платежі. Як вбачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора, відповідач сплатила на погашення заборгованості кошти в загальній сумі 54 150,00 грн.
Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.
З урахуванням наведеної черговості зі сплачених відповідачем 54 150,00 грн сума 54144,65 грн зараховується в рахунок погашення процентів за користування кредитом у межах строку кредитування, а у сумі 5,35 грн в рахунок погашення тіла кредиту. Отже, непогашений залишок становить: за тілом кредиту 11 994,65 грн (12 000,00 грн – 5,35 грн), за несплаченими відсотками 2 737,35 грн (56 882,00 грн (відсотки за період з 07.09.2020 по 28.01.2022) – 54 144,65 грн), а всього 14 732,00 грн.
Проаналізувавши положення ст. 1077, 1078, 1081 ЦК України, слід вказати, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Оскільки первісний кредитор мав право здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами в період строку кредитування, то саме за вказаний період позивач набув право вимоги до відповідача.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 14 732,00 грн, з яких 11 994,65 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2 737,35 грн – заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн (платіжна інструкція №43897 від 15.04.2026). Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 14 732,00 грн, що становить 72,96% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1 942,49 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає таке. 
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та їх співмірності зі складністю справи, суд враховує, що дана цивільна справа є малозначною. Дослідивши надані на підтвердження витрат докази, зокрема договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду від 01.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №7073/80 від 19.10.2018 та довіреність від 11.08.2025, враховуючи об`єм та характер наданих послуг (вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту та клопотання), суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 5 107,20 грн.
Керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», за участі представника позивача Сахарової Ольги Ігорівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, ка. 13, м. Київ, 02094) суму заборгованості за кредитним договором №632077813 від 07.09.2020 року у розмірі 14 732,00 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні нуль копійок).
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956, адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, ка. 13, м. Київ, 02094) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1942,49 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок дві гривні сорок дев`ять копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 107,20 грн (п`ять тисяч сто сім гривень двадцять копійок) пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 

Суддя М.С. Попов