Справа № 758/4807/26
3/758/2474/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Київ 

Суддя Подільського районного суду м. Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

27.02.2026 року, о 21 год. 00 хв., в м. Києві, вул. Ярославська, 36/38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно висновку лікаря-нарколога №000612 від 07.03.2026. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У судовому засіданні захисник адвокат Савенок В.Г. зазначив, що ОСОБА_1 свою вину в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, просив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вищезазначене обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 в силу своїх спадкових психологічних хвороб (генералізований тривожний розлад) змушений був приймати рецептурні лікарські засоби, зокрема гідазепам, які після закінчення їх приймання все ще можуть певний час у певній кількості (концентрації) залишатися у організмі як накопичення. 23.02.2026 року ОСОБА_1 згідно рекомендацій лікаря ОСОБА_2 припинив приймати лікарські засоби, зокрема рецептурний "гідазепам", про що повідомив працівникам поліції під запис. Зазначив, що причиною ДТП (27.02.2026 року) за участю ОСОБА_1 стало не вживання останнім лікарських препаратів, які знижуть увагу, а відсутність вуличного освітлення та неправильно прикарковані на узбіччі авто, які звузили оглядовість при перетині перехрестя вул. Ярославська та вул. Волоська. Вказує, що жодних лікарських препаратів, які б зменшували увагу та концентрацію як до початку керування своїм авто 27.02.2026 року, так і під час керування ним, ОСОБА_1 не приймав. Останні 3 роки страждає на спадкові психічні розлади, а саме: на «генералізований тривожний розлад» (характеризується постійною тривогою, напруженістю у спілкуванні з оточуючими, апатією, підозрілістю) і через це лікується в різних психіатрів, в тому числі і в Комунальному некомерційному підприємстві "Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги "Психіатрія", на підтвердження чого до матеріалів справи захисником була долучена медична документація ОСОБА_1 . Таким чином, стверджує, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 2.9.а ПДР не доведена, відповідно притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 с. 130 КУпАП не можливе, в силу відсутності факту події вчинення адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи свого захисника.
Заслухавши позицію захисника адвоката Савенок В.Г., ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджена дослідженими судом доказами:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612804 від 12.03.2026 року;
- даними висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2026, складеному о 00 год. 35 хв., 28.02.2026, за №000612, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських препаратів; 
- рапортом працівника поліції, відповідно до якого під час спілкування з водієм ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки перебування під впливом лікарських препаратів, а саме: порушення мови та координації, розширені зіниці очей, які не реагують на світло; 
- даними відеозапису, що міститься на компакт-диску з бодікамери працівника поліції 472980, початок запису 27.02.2026, о 22 год. 01 хв., з якого вбачається наступне. Після приїзду на місце дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції було встановлено учасників ДТП, зокрема водія ОСОБА_1 . У подальшому відбувається опитування водіїв щодо обставин зіткнення автомобілів, відібрання пояснень, встановлення анкетних даних. Із перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування автомобілем, що також підтверджується дослідженими судом письмовими пояснення останнього. У зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 порушення мови, координації рухів та розширення зіниць очей, працівниками патрульної поліції було поставлене запитання останньому щодо вживання седативних лікарських препаратів, на що ОСОБА_1 відповів, що приймав за рецептом лікаря, але не «останнім часом». За згодою водія був проведений огляд у лікаря-нарколога у медичному закладі, результат - перебування під впливом лікарських препаратів. 
Долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Суд встановлює, що огляд на стан сп`яніння проведено відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та ст. 266 КУпАП.
Суд відхиляє твердження захисника щодо відсутності у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне. 
Частина 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 4 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з п. 12 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Так, суд відхиляє доводи захисту стосовно так званого «накопичення» речовин в організмі та відсутності у зв`язку з цим стану сп`яніння, оскільки законодавець не ставить висновок досліджень у залежність від періоду вживання лікарських препаратів, натоміть він встановлюється виключно шляхом виявлення препаратів, безвідносно до часу їх приймання. 
Суд наголошує, що наведені доводи захисника не спростовують факту знаходження відповідних речовин у біологічних матеріалах ОСОБА_1 , що свідчить про перебування останнього під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на момент керування транспортним засобом. 
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, суд накладає стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані її дії, у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі ст. 124 КУпАП, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.).
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко