Справа № 522/1423/25-Е
Провадження №8/522/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року     м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси 
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Костинюк В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_3 , про витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника ОСОБА_5 28.01.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_3 та просить витребувати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1884524751101 з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ханбер».
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.03.2019 між колишнім головою ОК «Екодом-1» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» №25б предметом якого є квартира під будівельним номером АДРЕСА_2 . На підставі вказаного договору, довідки від 06.04.2019 та акту приймання-передачі від 06.04.2019 зареєстровано за ОСОБА_8 право власності на спірну квартиру. 14.08.2019 між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_1 придбав спірну квартиру АДРЕСА_1 . ТОВ «Ханбер» є власником квартири АДРЕСА_1 . Однак, квартира АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 є однією і тією ж самою. ТОВ «Ханбер» є замовником будівництва, тому він і є власником квартири АДРЕСА_3 (25б). ОК «Екодом-1» під час укладення договору з ОСОБА_9 порушило умови про співпрацю, оскільки відсутня згода загальних зборів учасників ТОВ «Ханбер» на відчуження майна, тому ОК «Екодом-1» не міг самостійно відчужити квартиру, а тому така залишається власністю позивача. Вказує, що ОСОБА_9 не сплатив грошові кошти на виконання договору. ОСОБА_9 не міг продати квартиру, адже сам не отримав її від власника. У справі №522/6745/21 рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 21.03.2024 залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08.10.2024 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Ханбер» до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОК «Екодом-1», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та скасування рішень, адже ефективному способом захисту прав буде вимоги про витребування майна, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з цим позовом.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.01.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.03.2025.
Ухвалою від 07.03.2025 забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У підготовчому засіданні 13.03.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 , який брав участь у засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з неявкою учасників справи та подання представником ОСОБА_3 клопотання про відкладення, розгляд справи відкладено на 14.04.2025.
Ухвалою від 31.03.2025 відмолено у задоволенні заяви представника ТОВ «Ханбер» про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою від 11.04.2025 забезпечено участь представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
До суду 14.04.2025 надійшов відзив представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , згідно якого просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву зазначено, що ТОВ «Ханбер» дізналося про начебто порушення його прав 09.04.2020, а позов подало 28.01.2025, тобто через 5 років з моменту як дізналося про порушення своїх прав, що є порушенням строків позовної давності, яка встановлена у 3 роки. Звіт ТОВ «Арте Аудит» не слід приймати до уваги, адже він складений лише щодо 12,5% приміщень, тому не є показником надходження грошових коштів. ТОВ «Ханбер» та «підприємство прокладка» ОК «Екодом-1» приймають готівкові кошти, з метою уникнення від сплати податків. ОСОБА_9 не мав та не повинен був мати інформацію про обмеження повноважень ОК «Екодом-1», які виникли у зв`язку з укладенням ТОВ «Ханбр» та ОК «Екодом-1» додаткової угоди від 15.12.2015, адже для нього як третьої особи не мають юридичної сили такі обмеження в силу ст.92 ЦК України. Договір за яким ОСОБА_9 набув право власності на квартиру досі є чинним. Рішеннями у справах №522/6745/21 та 522/8519/22 відмовлено у задоволенні позовів щодо недійсності договору. У вказаних рішеннях надано оцінку всім аргументам позивача. У позивача відсутня підстава для звернення з позовом про витребування майна, оскільки ним не доведено наявність у нього права власності на спірний об`єкт та незаконність вибуття із його права власності спірного об`єкту. У папці забудовника в Державному реєстрі прав міститься інформацію, про те, що власником спірної квартири є ОСОБА_11 , тобто ТОВ «Ханбер» немає жодних прав на спірне нерухоме майно. Крім того, за ТОВ «Ханбер» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , тому позивач не може витребувати квартиру АДРЕСА_3 , мають бути заявлені інші позовні вимоги.
У підготовчому засіданні 14.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_12 , які брали участь в засіданні в режимі відеоконференції, прийнято відзив до провадження, представникам сторін надано час для підготовки відповіді на відзив та пояснень, у зв`язку з чим оголошено перерву до 30.04.2025.
До суду 22.04.2025 надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_5 , згідно якої зазначає, що строк позовної давності не пропущений, оскільки трирічний строк сплив під час дії карантину, з введенням якого строки позовної давності були зупинені. Карантин скасовано під час дії режиму воєнного стану, на період якого також зупинені строки позовної давності. Висновок ТОВ «Арте-Аудит» є належним доказом, адже у ньому аналізовано питання відсутності деяких платежів, зокрема, ОСОБА_13 , тому доводи про не повну вибірку є необґрунтованими, а звіт слід приймати до уваги. Ст.92 ЦК України на яку посилається представник відповідача стосується внутрішніх обмежень представника юридичної особи та не можуть застосовуватися при наявних обставинах. ОСОБА_13 право власності власником не передавалося, ТОВ «Ханбер» жодного відношення до договору укладених з ОК «Екодом-1» не має і згоду на відчуження не надавав. Спосіб захисту позивачем обрано правильний, а у позові по справі №522/6745/21 якраз відмовлено з тих підстав, що належним способом захисту є позов про витребування майна. У рішеннях №522/6745/21 або 522/8519/22 не встановлено правомірність набуття права власності ОСОБА_9 ТОВ «Ханбер» як замовник будівництва є власником всіх приміщень в будинку, зокрема квартири АДРЕСА_3 (25б). Внутрішній перелік ОК «Екдом-1», де зазначено прізвище ОСОБА_11 , не є правовстановлюючим документом. 
У підготовчому засіданні 30.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 – Регульського Д.В., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_12 , який брав участь в засіданні в режимі відеоконференції, прийнято до розгляду відповідь на відзив. В результаті проведеного підготовчого засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 17.06.2025.
У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією працівників та відвідувачів суду, розгляд справи у судовому засіданні 17.06.2025 відкладено на 09.07.2025.
У судовому засіданні 09.07.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_5 та представника ОСОБА_1 – Регульського Д.В., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – ОСОБА_12 , який брав участь в засіданні в режимі відеоконференції, сторонами надано вступне слово, у зв`язку зі спливом строку визначеного для розгляду справи, у засіданні оголошено перерву до 31.07.2025.
У судовому засіданні 31.07.2025 представник ТОВ «Ханбер» - Згода О.О. підтримав позовні вимоги. Представник ОСОБА_1 – Регульський Д.В. заперечував проти позову. Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – Заяць К.В., який брав участь в засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти позову. Суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Ухвалою від 11.08.2025 поновлено судовий розгляд справи з призначенням судового засідання на 24.09.2025 о 14:00 год. Витребувано від ТОВ «Ханбер» оригінал додаткової угоди №1 від 22.10.2015, яка укладена між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1».
У судовому засіданні 24.09.2025 було оглянуто оригінал додаткової угоди №1 від 22.10.2015 між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1». Після дослідження доказів суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення судового рішення відбудеться 30.09.2025 о 14:30 год.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року задоволено позов. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №1884524751101 з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» судові витрати у розмірі 102 353 (сто дві тисячі триста п`ятдесят три) гривні.
Ухвалюючи рішення від 30.09.2025 суд виходив з того, що ОК «Екодом-1» не мало права укладати договори без дозволу ТОВ «Ханбер», тому ОСОБА_13 та в подальшому ОСОБА_1 не набули права власності на квартиру, адже в силу додатковою угоди №1 від 15.12.2025 ТОВ «Ханбер» є власником всіх приміщень, які ним не продані або не продані ОК «Екдом-1» за згодою ТОВ «Ханбер». Згода на продаж об`єктів нерухомого майна також вимагається п.2.2.2 додаткової угоди №1 від 15.12.2025.
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30.09.2025 залишено без змін.
Не приймаючи як доказ постанову Одеського апеляційного суду від 24.02.2026 у справі №522/2006/21, Одеський апеляційний суд вказав, що сторони не позбавлені процесуальної можливості звернутися до суду із заяво, передбаченою главою 3 Розділу V «перегляд судових рішень» ЦПК України.
До суду 12.05.2026 надійшла заява представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_3 , про витребування майна.
Матеріали цивільної справи №52/1423/25-Е перебували в Одеському апеляційному суду у зв`язку з чим матеріали справи разом з заявою передані головуючому 15.05.2026.
Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мотивована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 24.02.2026 залишене без змін рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.01.2022 в частині зустрічного позову ОСОБА_14 до ТОВ «Ханбер», ОК «Екодом», яким визнано недійсною додаткову угоду від 15.12.2015 №1 до договору про співробітництво від 22.10.2015 №1, укладену між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1». Визнання додаткової угоди №1 недійсною означає, що цей правочин не створив жодних юридичних наслідків з моменту його вчинення, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Висновки суду першої та апеляційної інстанції, яка ґрунтуються на змісті додаткової угоди та правових наслідках втратили своє матеріально-правове підґрунтя та підлягають перегляду.
Ухвалою від 15.05.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.05.2026.
Ухвалою від 22.05.2026 вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1884524751101. 
До суду 28.05.2026 надійшла заява представника ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 – ОСОБА_12 , якою просить задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, адже визнання недійсною додаткової угоди №1 має істотне значення для правильного вирішення цієї справ та впливає на висновки, викладені у рішенні суду від 30.09.2025.
У судовому засіданні 28.05.2026 проведеному за участі представника ТОВ «Ханбер» - ОСОБА_15 та представника ОСОБА_1 – Регульського Д.В., представник позивача просила відкласти розгляд справи на тиждень з метою необхідності отримання запиту Верховного суду на витребування справи у зв`язку з поданням касаційної скарги на рішення та постанову, представник заявника заперечував проти відкладення, суд відклав розгляд справи на 03.06.2026.
До суду 03.06.2026 надійшов відзив представника ТОВ «Ханбер» - Чукітової В.В. на заяву про перегляд заочного рішення, яким просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами.
Відзив мотивований тим, що обставини вказані заявником не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, адже в силу договору про співробітництво №1 ТОВ «Ханбер» є власником всіх приміщень, які розташовані на 5 поверсі будинку. ОСОБА_16 не сплачувалися кошти за об`єкт нерухомості, який є предметом спору, тому такий не набув право власності на спірний об`єкт. Оскаржуване судове рішення від 30.09.2025 ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, а визнання недійсною додаткової угоди не впливає на правильність судового рішення.
У судовому засіданні 03.06.2026 прийнято відзив представника позивача, представник ОСОБА_1 – Регульський Д.В. просив задовольнити заяву, скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Представник ТОВ «Ханбер» - Чукітова В.В. заперечувала проти задоволення заяви, просила відмовити у її задоволенні.
Інші учасники справи не з`явилися у судове засідання, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
У судовому засіданні 03.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, що проголошення судового рішення відбудеться 11.06.2026 о 13:00 год.
Під час перебування на стадії ухвалення рішення до суду 04.06.2026 надійшов запит Верховного Суду на витребування справи з метою розгляду касаційної скарги представника ОСОБА_1 – Регульського Д.В.
Відповідно до ч.2 ст.245 ЦПК України втручання у процес ухвалення судом судового рішення забороняється. 
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Суд погоджується з доводами заявника про те, що наявні підстави для перегляду рішення за новоявленими обставинами, адже в цьому випадку нововиявленою обставиною є недійсність додаткової угоди від 15.12.2015, яка встановлена рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.01.2022 у справі №522/2006/21, яке набрало законної сили 24.02.2026 (дата постанови Одеського апеляційного суду про залишення рішення без змін в частині визнання додаткової угоди недійсною).
Тобто недійсність договору може бути підтверджена виключно судовим рішенням, тобто обставина недійсності додаткової угоди існувала станом на момент винесення рішення, однак була підтверджена постановою Одеського апеляційного суду, внаслідок ухвалення якої рішення суду першої інстанції набрало законної сили. Тобто про існування такої обставини як недійсність договору заявник дізнався після ухвалення цього рішення.
Доводи представника позивача про те, що така обставина не впливає на висновки суду суд відхиляє, адже приймаючи рішення суд виходив з того, що саме додатковою угодою №1 від 15.12.2015, яка на разі визнана недійсною, встановлено обов`язок ОК «Екодом-1» отримувати дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_1 , яка є тією ж самою, що і квартира АДРЕСА_3 , також саме цією додатковою угодою встановлено, що всі приміщення створені в результаті будівництва об`єкта належать ТОВ «Ханбер».
Частиною 3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Тож, на переконання суду, визнання недійсною додаткової угоди є новоявленою обставиною, яка впливає на юридичну оцінку обставин, а тому, заява представника ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року у справі №522/1423/25-Е підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи нововиявлену обставину дійшов наступних висновків.
Відповідно до п.113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Рада суддів України у рішенні №26 від 05.08.2022 з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендувала судам у разі відсутності можливості у суді роздрукувати документи, що надійшли до суду в електронній формі через значний їх обсяг, звертатися до учасників судових проваджень з пропозицією додатково подати відповідні документи для суду у паперовій формі.
Також Рада суддів України у рішенні закликала усіх учасників судових проваджень:
- з розумінням поставитися до існуючих проблем фінансування судової гілки влади в умовах воєнного стану;
- при подачі значного обсягу документів до суду в електронній формі (понад 30 аркушів) - додатково подавати їх суду в паперовій формі.
Відповідно до п.16 Перехідних положень ЦПК України, справи, розгляд яких розпочато та не закінчено за матеріалами у паперовій формі до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, продовжують розглядатися за матеріалами у паперовій формі. За наявності технічної можливості суд може розглядати таку справу за матеріалами в електронній формі.
Суд розглянув справу у змішаній формі (паперовій та електронній), частина доказів наявна у паперовому вигляді, а інша частина в електронному - в системі «Електронний суд» та базі даних «Д-3».
Судом встановлено, що 06 березня 2019 року між обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» в особі голови Корнієнко Н.О. та ОСОБА_13 було укладено договір №25б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1», відповідно до п. 1.1., якого ОК зобов`язалося організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_4 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру (трикімнатна квартира АДРЕСА_3 на 5 поверсі, загальною площею 172,7 кв.м.) в об`єкті будівництва та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити до ЖБК внески, та має право отримати об`єкт нерухомого майна лише за умови повної сплати внеску.
Голова ОК «Екодом-1» Корнієнко Н.О. видала ОСОБА_13 довідку про те, що він зробив внесок в повному обсязі на виконання договору №25б від 06.03.2019 у розмірі 320 000 доларів США.
06.04.2019 ОК «Екодом-1» в особі голови ОСОБА_6 та ОСОБА_13 було підписано акт прийому-передачі до Договору №25б про сплату пайових внесків у ОК «Екодом-1» від 06.03.2019, відповідно до якого позивач передає, а відповідач приймає квартиру АДРЕСА_5 .
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 31.07.2019 року державним реєстратором Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничуком Володимиром Олександровичем було зареєстровано за ОСОБА_13 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Відтак, 14 серпня 2019 року ОСОБА_13 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. за №2864.
14.08.2019 право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2864 від 14.08.2019.
09 серпня 2020 року ОСОБА_13 уклав шлюб з ОСОБА_3 , в результаті чого змінив прізвище як ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Разом з тим, згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за ТОВ «Ханбер» 07.02.2023 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно висновку судового експерта Рапача Костянтина Васильовича №25/22 від 12.09.2022, об`єкт нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №1884524751101 на який виготовлено технічний паспорт від 19.07.2019, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_17 відповідає об`єкту нерухомості у вигляді квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №1944515451101 на який виготовлено технічний паспорт від 15.10.2019 виданий товариством з обмеженою відповідальністю «Архекспертбуд» товариству з обмеженою відповідальністю «Ханбер».
У результаті розгляду Міністерством юстиції України скарги ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1», наказом №3085/5 від 08.09.2020 скасована вищевказана державна реєстрація права власності за ОСОБА_13 .
Згідно звіту про фактичні результати виконаних погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1», виконаного 21.12.2021 ТОВ «Арте Аудит», облікові записи в регістрах бухгалтерського обліку не відображають повністю і достовірно усю інформацію проведених з учасниками кооперативу розрахунків по оплаті пайових внесків та передачі об`єктів нерухомості, зокрема, учасником ОСОБА_13 .
Судовий експерт ОСОБА_18 27.02.2023 склала висновок експерта №22.12/02 судово-економічної експертизи за заявою адвоката Адвокатського об`єднання «Правовий гарант» Згода О.О., згідно якого проведеними дослідженнями документів, висновки Звіту про фактичні результати виконаних погоджених аудиторських процедур стосовно фінансової інформації ОК «Екодом-1» від 21.12.2021 підготовленого ТОВ «Арте Аудит» в частині не відображення в бухгалтерському обліку та звітності ОК «Екодом-1» інформації щодо розрахунку ОСОБА_19 за Договором №25б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1» від 06.03.2019 та не проведення вищезазначених розрахунків, підтверджується. 
У рішенні Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2024 року у справі №522/8519/22 надано оцінку вказаному звіту та висновку експерта та зазначено, що ОК «Екодом-1» не доказав своїх доводів про те, що оплата за оспорюваним договором від ОСОБА_9 не надходила, адже висновок експертного дослідження лише підтверджує правильність звіту за яким облікові записи в регістрах не повністю і достовірно відображено всю інформацію. В той час, як свідок ( ОСОБА_6 допитувалася у судовому засіданні) підтвердила, що клієнта кооперативу ОСОБА_20 вона пам`ятає, і 90% оплат по договорам відбувалися готівкою, незважаючи на відсутність офіційно каси у кооперативу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
З копії спадкової справи відкритої до майна померлого ОСОБА_9 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом отримали дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідоцтво про право власності отримала дружина ОСОБА_3 .
Дійсно, Приморським районним судом м.Одеси рішенням від 21 березня 2024 року у справі №522/6745/21 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_1 , Державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області – Мельничук Володимира Олександровича, третя особа – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович про визнання недійсним договорів, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса, скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішення залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08.10.2024. На разі відкрито касаційне провадження у справі.
Також, рішенням Приморським районним судом м.Одеси від 12 жовтня 2024 року у справі №522/8519/22 відмовлено у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР», державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимир Олександрович, про визнання договорів недійсними, скасування рішення державного реєстратора. Рішення залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01.04.2025. На разі відкрито касаційне провадження у справ.
ТОВ «Ханбер» звертаючись до суду, вказує на те, що ОК «Екодом-1» не мало права укладати договори без дозволу позивача, а тому, ОСОБА_13 та в подальшому ОСОБА_1 не набули права власності.
Договір оренди землі за адресою: м.Одеса, вул. Віце-Адмірала Азарова, 6 / Морська, 8 укладено між Одеською міською радою та ТОВ «Ханбер».
Замовником будівництва є ТОВ «Ханбер», про що свідчить дозвіл Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №ОД №114163562986 від 21.12.2016 та сертифікат ОД №162183622574.
22 жовтня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» укладено договір про співробітництво №1, предметом якого є діяльність сторін, направлена на будівництво об`єкта і отримання в ньому приміщень, встановлених цим договором.
Згідно п.2.1.1 договору від 22.10.2015, сторони домовилися що розподіл об`єкта здійснюється в наступних частках: частка Сторони-1 (ТОВ «Ханбер») складає 2 295,9 м.кв. квартир (житлових приміщень), які розташовані на ІІІ, IV, V, VІ поверхах об`єкта, перелік площа яких зазначені в Додатку №3 «Акт розподілу площ в об`єкті» і одне паркомісце, номер і характеристика якого, будуть зазначені в додатковій угоді до цього Договору та який відповідно до пп.9.15 є невід`ємною частиною договору. У випадку зміни загальної площі об`єкта, частка Сторони-1 не підлягає зміні; Частка Сторони-2 (ОК «Екодом-1») складає всі інші приміщення об`єкта, за винятком приміщень, вказаних в підпункті 2.1.2 пункту 2.1 цього Договору.
15 грудня 2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» укладено додаткову угоду №1 до Договору про співпрацю №1, згідно якої сторони домовилися внести зміни в договір та передбачили, що всі приміщення створені в результаті будівництва об`єкта належать Стороні-1, тобто ТОВ «Ханбер». В пункті 2.2.2 договору, викладено так, що сторона-2, тобто ОК «Екодом-1», здійснює по попередньому письмовому погодженню Сторони-1, продаж приміщень об`єкта (прав на них) на підставі договорів пайової участі, відповідно чинного законодавства і отримує грошові кошти від такого продажу, які направляються виключно на будівництво об`єкта. Сторона-2 не має права на здійснення продажу приміщень об`єкта або будь-яке інше відчуження прав на приміщення без отримання погодження Сторони-1. Пункт 2.2.3 Додаткової угоди передбачає: приміщення, які не продані Стороною-2 після введення Об`єкта в експлуатацію можуть бути продані Стороной-1 або оформленні у власність Сторони-1.
Ухвалюючи рішення від 30.09.2025 Приморський районний суд м.Одеси виходив з того, що в силу додаткової угоди №1 від 15.12.2015, ТОВ «Ханбер» є власником всіх приміщень, які ним не продані або не продані ОК «Екодом-1» за згодою ТОВ «Ханбер». Дозвіл ОК «Екодом-1» на продаж квартири АДРЕСА_1 , яка є тією ж самою що і квартира АДРЕСА_3 , наданий ТОВ «Ханбер» матеріали справи не містять.
Однак, нововиявленою обставиною є встановлена судовим рішенням недійсність вищевказаної додаткової угоди №1 від 15.12.2015, оригінал якої надався для огляду головуючому у судовому засіданні.
Відтак, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 січня 2022 року у справі №522/2006/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» до ОСОБА_21 , Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» про визнання правочинів недійсними залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_21 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР», Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання недійсною Додаткової угоди №1 до Договору про співробітництво №1 від 22.10.2015 року, укладену 15.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» та Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» задоволено. Визнано недійсною Додаткову угоду №1 до Договору про співробітництво №1 від 22.10.2015 року, укладену 15.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» та Обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1».
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року, в частині зустрічного позову ОСОБА_21 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР», Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» про визнання правочину недійсним, залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року.
Отже, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2022 року у справі №522/2006/21, яким встановлено недійсність додаткової угоди №1 від 15.12.2015, набрало законної сили 24 лютого 2026 року.
У зв`язку з недійсністю додаткової угоди №1 від 15.12.2015 розподіл часток об`єкта будівництва між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» здійснюється відповідно до п.2.1.1 п.2.1 Договору про співробітництво від 22.10.2015.
Представник позивача помилково вказує, що ТОВ «Ханбер» належить площа всіх квартир на 5 поверсі, зокрема і спірної, адже договором про співробітництво від 22.10.2015 передбачено частку ТОВ «Ханбер» у розмірі 2 295,9 м.кв. квартир, які будуть конкретно визначені у Додатку №3 «Акт розподілу площ об`єкта», така загальна площа передбачає квартири, які розташовані на ІІІ, IV, V, VІ поверхах об`єкта, а не всі квартири цих поверхів.
Згідно постанови ВП ВС від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21) за позовом про визнання протиправними рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності, Велика Палата Верховного Суду вказала про те, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Отже, обраний позивачем спосіб захисту є ефективним для захисту його прав. Всі доводи відповідачів про не правильність способу захисту позивача є безпідставними та суперечать практиці Верховного суду.
Окрім того, обраний позивачем спосіб захисту продиктований судовими рішеннями у справі №522/6745/21, у яких вказано: «задоволення вимог по теперішній справі, з якими звернувся позивач, вважаючи себе власником майна, на яке, на його думку існує подвійна реєстрація, не призведе до відновлення становища, що існувало до вчинення оспорюваних правочинів». Якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене в Главі 29 ЦК України, передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).
Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
При цьому стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Разом з тим стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.
Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).
Відтак, квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_1 є одним приміщенням, які зареєстровані за різними власниками: квартира АДРЕСА_6 зареєстрована за ОСОБА_1 .
Як зазначено вище, суд ухвалюючи рішення від 30.09.2025 виходив з того, що ТОВ «Ханбер» як замовник будівництва є власником квартири в силу договору про співробітництво №1 та додаткової угоди №1 до Договору про співробітництво №1 від 15.12.2015. ОСОБА_22 набув право власності на квартиру в результаті укладеного договору купівлі-продажу з ОСОБА_13 , який в свою чергу 06 березня 2019 року уклав з обслуговуючим кооперативом «ЕКОДОМ-1» в особі голови Корнієнко Н.О. договір №25б про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1.
Однак, такі висновки суду ґрунтувалися на нині недійсній додатковій угоді.
Відтак, між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» діє договір про співробітництво №1 від 15.12.2025, який за своєю правовою природою та змістом містить елементи договору про спільну діяльність, тому правовідносини між ними регулюються главою 77 книги п`ятої ЦК України, незважаючи на заперечення зазначені у пп.8.6 Договору.
Згідно ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.
Пунктом 2.1 розділу 2 Договору про співробітництво №1 від 15.12.2025 сторони вказали, що ТОВ «Ханбер» отримало документи необхідні для будівництва (договір оренди земельної ділянки, проекту документацію на будівництво, експертний звіт, декларацію про початок будівельних робіт, умови та обмеження містобудівництва), а ОК «Екодом-1» фінансує будівництво об`єкта, надає трудові ресурси, професійні знання і навики, необхідні ля будівництва, тобто сторони об`єднали вклали, шо є простим товариством.
Відповідно до ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.
Частиною 1 статті 1134 ЦК України передбачено, що внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст.1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами учасники не можуть посилатися на обмеження прав учасника, який вчинив правочин, щодо ведення спільних справ учасників, крім випадків, коли вони доведуть, що на момент вчинення правочину третя особа знала або могла знати про наявність таких обмежень.
З огляду на встановлені норми матеріального права та враховуючи те, що суду не надано Акт розділу площі об`єкту, який мав бути додатком №3 до договору про співробітництво від 22.10.2015, суд дійшов висновку, що ОК «Екодом-1» мало право розпоряджатися спільним майном, зокрема спірною квартирою, включно з правом продавати майнові права на неї.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зроблено висновок, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлено право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої на підставі договору був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.
ОСОБА_13 згідно довідки голови ОК «Екодом-1» Корнієнко Н.О. зробив внесок у повному обсязі на виконання договору №25б від 06.03.2019 у розмірі 320 000 доларів США. Доказів зворотного матеріали справи не містять. 
Отже, ОСОБА_13 як інвестор будівництва набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка є тією ж, що і квартира АДРЕСА_1 .
ОСОБА_13 як власник квартири продав нерухоме майно ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 набув квартиру за відплатним договором, не маючи в Реєстрі речових прав на нерухоме майно жодної інформації, яка б свідчить про «не прийнятність» правочину.
Звертаючись до відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, ТОВ «Ханбер» у заяві зазначило, що у квартирі проживає ОСОБА_1 , а шахрайські дії вбачаються в діях ОСОБА_6 .
Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 мешкає у спірній квартирі.
З огляду на дію презумпції невинуватості, шахрайство з боку ОСОБА_6 , яке є предметом кримінальних проваджень, є припущенням допоки її вина не буде встановлена вироком суду.
Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. ЄСПЛ, Rysovskyy v. Ukraine, №29979/04, від 20 жовтня 2011 року, Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07, від 16 лютого 2017 року).
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
У постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 вказано, що добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
Розглядаючи поняття розумності та добросовісності як принципів здійснення суб`єктивних цивільних прав необхідно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства. Виходячи із аналізу норм, закріплених у ЦК України, поняття «добросовісність» ототожнюється із поняттям «безвинність» і навпаки, «недобросовісність» із «виною». Такий висновок випливає із того, що за діяння, якими заподіяно шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, частина третя статті 39 ЦК України), а оскільки обов`язковим елементом настання відповідальності, за загальним правилом, є вина, то такі діяння є винними. 
Така позиція викладена у постанові ВС від 04 вересня 2020 року у справі № 311/2145/19-ц (провадження № 61-5521св20).
За таких підстав, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири, а тому квартира не може бути витребувано на користь ТОВ «Ханбер», яке за договором про співробітництво №1 від 22.10.2015 не набуло на неї прав власності, адже додатку №3 «Акт розподілу площ в об`єкті» суду не представлено.
Представник третіх осіб у судовому засіданні 09.07.2025 задав питання представнику позивача про те, чому всі договори асоційованого членства укладені з ОК «Екодом-1», а не з ТОВ «Ханбер», на що представник позивача відповів, що питання не стосується предмету спору з чим погоджується суд, адже предметом спору у цій справі не є всі договори асоційованого членства та відповідні згоди на відчуження передбачені додатковою угодою №1.
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. ЄСПЛ, Rysovskyy v. Ukraine, №29979/04, від 20 жовтня 2011 року, Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07, від 16 лютого 2017 року).
За таких підстав, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири, яку не можливо витребувати на користь ТОВ «Ханбер» з огляду на встановленні вище обставини.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам учасників справи.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником ОСОБА_1 – Регульський Д.В., є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про не обґрунтованість вимоги ТОВ «Ханбер», то строк позовної давності не застосовується.
Що стосується вимоги про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 67 353 грн, про що свідчить платіжна інструкція №9348 від 27.11.2024, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
05 листопада 2024 адвокат Згода Олексій Олександрович та ТОВ «Ханбер» в особі директора Яцканича Сергія Михайловича уклали договір №326/24 про надання правничої допомоги, предметом якого є надання правничої допомоги щодо повернення у власність клієнта квартири АДРЕСА_1 .
Пункт 3.1 договору закріпляє вартість послуг адвоката становить 40 000 грн.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.
Абзацом 2 частини 1 ст. 268 ЦПК України передбачено, що під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами – задовольнити.
Скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2025 року у справі №522/1423/25-Е про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» до ОСОБА_1 , треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_3 , про витребування майна, та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» (код ЄДОРПОУ 33311711, м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд.6) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 ), треті особи: Обслуговуючий кооператив «ЕКОДОМ-1» (код ЄДРПОУ 39538271, м.Одеса. вул. Віри Інбер, буд.5, оф.1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_8 ), законним представником якої є ОСОБА_3 , про витребування майна – залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 11 червня 2026 року.

Суддя:         В.Я. Бондар