1	Справа № 335/2765/26  2/335/2062/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Шалагінова А. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі – ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 19.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 4303480, за умовами якого, ТОВ «МІЛОАН» надав позичальниці кредит у розмірі 5 000 грн зі сплатою відсотків 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6 договору, стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом складає 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір укладений в електронній формі. 
13.01.2022 укладений договір № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4303480.
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 4303480.
Всупереч умовам вищезазначеного кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви заборгованість відповідачки складає 28 978,36 грн, у тому числі заборгованість за основним зобов`язанням 4 750,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 24 228,36 грн. 
Після відступлення прав вимоги за цим договором відповідачкою не здійснювалось платежів на погашення заборгованості.
Тому, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 28 978,36 грн та судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу розміром 13 000 грн (а.с. 2–7).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді від 24.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання на 21.04.2026, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 86).
Копію ухвали від 24.03.2026 було направлено відповідачці рекомендованим листом із повідомленням за адресою її зареєстрованого місця проживання, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою від 05.05.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою».
Позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви описом вкладення у конверт та списком відправлень від 11.03.2026 (а.с. 68–69).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачка не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів.
Крім того, копія ухвали від 24.03.2026 також направлялась відповідачці на її електронну адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору, та яка вказана у позовній заяві. Вказана ухвала була доставлена до електронної скриньки відповідачки 24.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відзив на позов відповідачка не подала.
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.
25.05.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 26.05.2026.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 
19.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 4303480 про споживчий кредит, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» надав позичальниці кредит у розмірі 5 000 грн строком на 30 днів, із терміном повернення 19.10.2021. 
Згідно з умовами п. 1.5 договору, загальні витрати позичальниці за кредитом, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 15,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні. 
Відповідно до п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом складають 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно з п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Договір укладений в електронний формі, та підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором V94703 (а.с. 64).
Факт перерахування коштів підтверджується квитанцією платіжного сервісу ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 19.09.2021 на суму 5 000 грн (а.с. 65).
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України надає можливість укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою 19.09.2021 кредитний договір № 4303480 не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Разом із тим, відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого за кредитним договором № 4303480 від 19.09.2021 утворилась заборгованість станом на 25.12.2021 розміром 19 003,36 грн, яка складається з: 4 750,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 253,36 грн – сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 66–67).
13.01.2022 укладений договір № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4303480 (а.с. 10–14). Факт відступлення права вимоги за кредитним договором підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу від 13.01.2022 (а.с. 16), копією Реєстру боржників (а.с. 18–20), витягом з Реєстру боржників, в якому наведено інформацію про відступлення права вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідачка, на суму 19 003,36 грн (а.с. 21), платіжним дорученням № 321170001 від 14.01.2022 про оплату лоту згідно з договором факторингу (а.с. 15).
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 4303480 (а.с. 27–32). Факт відступлення права вимоги за кредитним договором підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 35), Актом прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 36), Копією Реєстру боржників до цього договору (а.с. 37–39), витягом з Реєстру боржників, в якому наведено інформацію про відступлення права вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідачка, на суму 28 978,36 грн (у т.ч. сума боргу за основним зобов`язанням 4 750,00 грн. та за відсотками 24 228,36 грн (а.с. 40), Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с. 33–34).
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка висувала заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 19.09.2021 суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідачки в обсязі, визначеному вказаним договором.
Як зазначено судом вище, відповідно до умов кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит на таких умовах: сума виданого кредиту 5 000,00 грн; строк кредиту - 30 днів; строк повернення кредиту – 19.10.2021; проценти за користування кредитом 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В подальшому ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яким надалі це право відступлене позивачу.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачкою отримано кредит в сумі 5 000 грн, з яких сплачено 250,00 грн. В іншій частині, тобто 4 750,00 грн., кредит відповідачкою не повернуто, а тому ця заборгованість підлягає стягненню із неї на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке набуло право вимоги.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за процентами підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою договору про споживчий кредит, дана фінансова установа надала позичальниці суму кредиту, а остання зобов`язувалась повернути наданий кредит у повному обсязі до 19.10.2021. 
Досліджений судом розрахунок заборгованості, складений ТОВ «МІЛОАН» станом на 25.12.2021 (а.с. 66–67) свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування, а саме: 19.09.2019 відповідачці було надано кредит розміром 5 000 грн., починаючи з 20.09.2019 до 19.10.2021 відповідачці нараховувалися відсотки по 0,50 грн у день. 19.10.2021 відповідачка сплатила 250,00 грн тіла кредиту та 250,00 грн комісії за пролонгацію, а також 15 грн процентів. Отже, станом на 19.10.2021 заборгованість відповідачки по процентам була відсутня. З 20.10.2021 по 26.10.2026 відповідачці нараховувались проценти 0,48 грн у день. Починаючи з 27.10.2021 розмір нарахованих процентів складав 237,50 грн у день, які нараховувались ТОВ «МІЛОАН» щоденно до 25.12.2021. При цьому, умовами кредитного договору, а саме п. 2.3.1.2 передбачено можливість пролонгації договору на стандартних (базових) умовах на строк не більше 60 днів. Отже, з урахуванням положень п. 2.3.1.2 договору, яким передбачено порядок пролонгації договору та строк пролонгації не більше 60 днів, суд доходить висновку, що строк договору складав до 18.11.2021 включно. 
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором, укладеним 19.09.2021 з ТОВ «МІЛОАН» – до 18.11.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17.
Тому, період нарахування процентів з 19.11.2021 по 25.12.2021 включено ТОВ «МІЛОАН» до розрахунку необґрунтовано. Відповідно, необґрунтованими є нарахування процентів, здійснені новим кредитором поза межами вищезазначеного строку кредитування.
Отже, з урахуванням викладеного, розмір заборгованості відповідачки по несплаченим процентам за період з 20.10.2021 по 18.11.2021 включно складає 5 465,86 грн (0,48 грн х 7 днів + 237,50 грн х 23 дні = 3,36 грн + 5462,50 грн = 5 465,86 грн), – яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача разом із заборгованістю за основним зобов`язанням. 
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 10 215,86 грн (4 750,00 грн + 5 465,86 грн = 10 215,86 грн).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано такі докази: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 49–52), прайс-лист послуг вказаного Адвокатського об`єднання (а.с. 53–54), заявка на надання юридичної допомоги № 1705 від 01.01.2026 (а.с. 55), витяг з акту № 18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026, в якому зазначено про надання вказаним Адвокатським об`єднанням позивачу таких послуг: надання усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години на суму 4 000 грн, складання позовної заяви тривалістю 3 години на суму 9 000,00 грн (а.с. 56). 
Оцінивши надані суду докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вони частково обґрунтовані в частині витрат, понесених на оплату послуги зі складання позовної заяви розміром 9 000,00 грн. 
Водночас, витрати у сумі 4 000 грн за надання усної консультації з вивченням документів, на переконання суду, не є обґрунтованими, з огляду на таке.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці компенсує правові (судові) витрати лише в тому разі, якщо вони були фактично понесені, є необхідними та розумними за своїм розміром. 
Водночас, оцінювання послуги з надання консультації та вивчення документів у типовому кредитному спорі на рівні 4 000 грн, суд вважає очевидно завищеним і таким, що не відповідає критерію розумності. Крім того, даний спір є не складним, правовідносини між сторонами є типовими, що не вимагало проведення тривалої консультації та вивчення документів окремо від процесу складення позовної заяви. Відтак, у цій частині понесені судові витрати на правничу допомогу суд вважає необґрунтованими.
Отже, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 3 172,50 грн (35,25% від 9 000 грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору розміром 938,50 грн (35,25% від 2 662,40 грн).
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 4303480 від 19 вересня 2021 року у розмірі 10 215 (десять тисяч двісті п`ятнадцять) грн 86 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 3 172 (три тисячі сто сімдесят дві) грн 50 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 938 (дев`ятсот тридцять вісім) грн 50 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено в повному обсязі 26 травня 2026 року. 
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133; 
Відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя А. В. Шалагінова