Справа № 159/1218/26
Провадження № 2/159/1412/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Ковель 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Губара В.Є.,
з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Ковельської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Ткачук О.В., звернувся у суд з позовною заявою до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Ковельської міської ради, у якій просить визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1974 року народження.
На обгрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлову площу в гуртожитку № НОМЕР_1 , виданого Колективним підприємством «Ковельбуд» 15.08.2011, є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі (кімнаті) зареєстровані та фактично проживають позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , дві доньки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Отримавши від Ковельського РЖКП-1 рахунок про плату за управління будинком і вивіз сміття за січень 2026 року, позивачем виявлено, що вказаний рахунок сформовано із розрахунку на 5-тьох проживаючих осіб, серед яких й на ОСОБА_2 (квартирант, 1974 р.н., з 2016 року). Позивачу не відомо на яких підставах вселено квартиранта до найманої ним квартири, однак він має намір приватизувати квартиру. Передача займаних квартир здійснюється у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах. Відповідач не проживає та ніколи не проживав у вказаній квартирі. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.
Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення підготовчого засідання до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив.
За змістом ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом 22.06.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 10.00 годину 01.07.2026.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 видано 12.08.2011 Колективним підприємством «Ковельбуд» ордер на житлову площу в гуртожитку № 36 на 4 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , двоє дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у паспорті про місце реєстрації та витягами з реєстру територіальної громади Ковельської територіальної громади.
Позивач у позові зазначає, що ним було виявлено у рахунку Ковельського РЖКП-1 за січень 2026 року інформацію про наявність 5-тьох проживаючих осіб.
З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданої РЖКП-1 ОСОБА_3 , вбачається, що останній постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 , займає 1 кімнату, перелік осіб, що проживають за вказаною адресою: ОСОБА_1 (наймач) з 2011 року, ОСОБА_3 (дружина) з 2009 року, ОСОБА_4 (дочка) з 2011 року, ОСОБА_5 (дочка) з 2011 року, ОСОБА_2 (квартирант) з 2016 року. 
Наявність відповідача у переліку осіб, які проживають за вищевкзаною адресою на даний час створює для позивача, як квартиронаймача, певні труднощі, пов`язані з реалізацією його прав, а саме приватизацію позивачем займаного приміщення. 
У статтях 3, 15, 16 ЦК України закріплене право кожної особи на судовий захист свого свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основний Закон України проголошує право кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду (ст.47 Конституції України).
Вказані конституційні положення знайшли своє закріплення у ЖК України - спеціальному нормативно-правовому акті, предметом регулювання якого є житлові відносини.
Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.
Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку.
Отже, позивачу видано ордер на проживання в гуртожитку  в кімнаті АДРЕСА_1 на4-х осіб, де не зазначено ОСОБА_2 .
З наданих позивачем платіжних інструкції останній здійснював оплату за послуги Ковельському РЖКП №1 за період березня 2025 року по листопад 2025 року в загальній сумі 5285,63 грн та за січень 2026 року в сумі 1637,41 грн.
Факт видачі відповідачу ОСОБА_2 ордеру на проживання в спірному гуртожитку за вищевказаною адресою ним не підтверджено.
Крім того, відповідач  ОСОБА_2 позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позовних вимог, тобто житловим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_1 , не користується, у ньому не проживає.
Згідно з ст.ст. 71,72 ЖК України наймач або член його сім`ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі 344/19735/19 (провадження № 61-13123св21) зазначено, що Верховний Суд виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності.
З огляду на викладене та те, що позивачу видано ордер на 4 осіб, відповідач ОСОБА_2 не проживає у житловому приміщенні понад 6 місяців, визнає позовні вимоги, суд дійшов висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користуватися цим жилим приміщенням.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 1331,20 грн. необхідно покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Ковельської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Третя особа: Виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області, код ЄДРПОУ 04051313, місцезнаходження: вул.Незалежності, 73, м.Ковель, Волинська область.
Повне рішення складене 01.07.2026.

Головуючий:	В. Є. ГУБАР