ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р. 	Справа № 520/31973/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Пасечнік О.В., м. Харків, повний текст складено 17.02.26 по справі № 520/31973/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у зменшенні у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, вказаних в довідці № ФХ-123515/1/8125/с від 11.06.2025 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, відповідно до вимог положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, із зазначенням відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби та премії у грошовому виразі, обчисленому виходячи з розмірів посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, вказаних в довідці № ФХ-123515/1/8125/с від 11.06.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн і надати цю оновлену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії з 01.02.2023.
В обґрунтування позову зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 № 520/4575/25 відповідач виготовив довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в яких вказав основні розміри грошового забезпечення, розраховані із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2023 року, водночас, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, що зазначені у вказаній довідці, відповідачем протиправно зменшені у грошовому виразі, що порушує право позивача на перерахунок пенсії у належному розмірі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 по справі № 520/31973/25 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідач подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки дії відповідача щодо арифметичного обчислення показників розміру надбавки за особливості проходження служби, премії та інших додаткових видів грошового забезпечення стосуються виконання судового рішення № 520/4575/25, а тому не можуть бути предметом окремого провадження.
На переконання ІНФОРМАЦІЯ_4 , спір у цій справі є тотожнім тому, що був предметом розгляду у справі № 520/4575/25, в якій ухвалено остаточне судове рішення, що у розумінні частини 1 статті 238 КАС України є підставою для закриття провадження у справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 по справі № 520/31973/25 закрито провадження у справі № 520/31973/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Позивач, на погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року по справі №520/31973/25 скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судовим рішенням у справі №520/4575/25 не покладався на відповідача обов`язок підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01 січня 2023 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, обчислених виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а тому є підстави стверджувати, що між позивачем та відповідачем наразі виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/неправомірності обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, що не було предметом розгляду справи № 520/4575/25.
А відтак, стверджував, що спір у справі № 520/31973/25, не є тотожним предмету спору у справі № 520/4575/25, тому що позовні вимоги є різними як за змістом так і за предметом оскарження.
Посилаючись на постанови Верховного Суду від 31.01.2025 по справі № 560/11142/24, від 12.02.2025 у справі № 160/16360/24, вважав, що правильно звернувся з новим позовом за захистом порушеного права, тоді як суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до помилкових висновків про відмову у відкритті провадження.
Відповідач, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 у справі № 520/4575/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові ОСОБА_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022 та з 01.02.2023.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 роки у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінет) Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн), встановленого законом на 2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку пенсії з 01 лютого 2022 та 1 лютого 2023 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач виготовив та направив до ГУ ПФУ в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 № ФХ-123515/1/8125/с від 11.06.2025 для проведення перерахунку його пенсії.
При цьому, складові спірної довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 розраховані з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01.01.2018 - 1 762,00 грн, не зважаючи на те, що рішенням суду у справі № 520/4575/25 зобов`язано відповідача здійснити обчислення грошове забезпечення позивача виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023.
Не погодившись із такими діями відповідача при виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 520/4575/25, позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права, оскільки вважав, що при обчисленні складових грошового забезпечення позивача у спірній довідці про розмір грошового забезпечення станом 01.01.2023, протиправно застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом станом на 01.01.2018 у сумі 1 762,00 грн, а не як зазначено у рішенні суду по справі № 520/4575/25 станом на 01.01.2023 у сумі 2684,00 грн.
Закриваючи провадження у справі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд першої інстанції виснував, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а предметом цього позову є фактична незгода позивача з діями відповідача при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/4575/25, а саме з діями відповідача при виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 та арифметичним розрахунком складових спірної довідки, розрахованих з розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018 - 1 762,00 грн.
Оскільки питання видачі довідки станом на 01.01.2023 з розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня 2023 року, вже вирішено судом у справі № 520/4575/25, суд першої інстанції вважав, що арифметичний розрахунок частини складових, вказаних у довідці про розмір грошового забезпечення, виготовленій на виконання рішення суду у справі № 520/4575/25, не створює нових спірних правовідносин, а стосується виконання судового рішення.
За висновками суду, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення суду у справі № 520/4575/25, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Статтею 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Слід враховувати, що частина друга статті 2 КАС України презюмує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, законодавець установив правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому суді. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду у тотожному спорі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України можливе виключно за сукупності наступних умов: набрали законної сили постанова чи ухвала суду про закриття провадження у такій самій справі; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав.
Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає закриття провадження у справі.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18, від 13.07.2020 року у справі № 620/3960/19.
Колегія суддів зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб для вирішення спору.
Визначена пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Колегією суддів встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 по справі № 520/4575/25, яке набрало законної сили 14.06.2025, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінет) Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481,00), встановленого законом на 01.01.2022 рік, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн), встановленого законом на 2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до Постанови №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для перерахунку пенсії з 01 лютого 2022 та 1 лютого 2023 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторонами у справі № 520/4575/25 виступили ОСОБА_1 (позивач) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач).
Предметом позову слугували дії відповідача щодо відмови у виготовленні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.02.2022 та з 01.02.2023 з урахуванням усіх видів грошового забезпечення з розрахунком посадового окладу і окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Підставами позову, серед іншого, було зазначено, що у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року, позивач має право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення, обрахованого з використанням такої величини.
У свою чергу, у межах розгляду даної справи (520/31973/25) сторонами також є ОСОБА_1 (позивач) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач).
Однак, предметом позову визначено дії ІНФОРМАЦІЯ_5 , що виразились у зменшенні у грошовому виразі розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, вказаних у довідці № ФХ-123515/1/8125/с від 11.06.2025 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023.
Підставою позову вказано, зокрема, видача відповідачем на виконання рішення суду по справі № 520/4575/25 довідки про розмір грошового забезпечення, у якій розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відсотках від суми посадового окладу і окладу за військовим званням, визначені, на думку позивача, не шляхом множення відповідних тарифних коефіцієнтів на прожитковий мінімум, встановлений законом на 01.01.2023.
Таким чином, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та схожість позовних вимог у справі № 520/4575/25 та справі № 520/31973/25, предмет та підстави звернення до суду та період, за який позивач просить перерахувати та виплатити пенсію, є відмінними, оскільки наведений предмет позову в цій справі стосується правильності визначення відповідачем розмірів додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відсотках від суми посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення відповідних тарифних коефіцієнтів на прожитковий мінімум, встановлений законом на 01.01.2018, а у справі № 520/4575/25 був відсутній спір щодо порядку (алгоритму) розрахунку додаткових видів грошового забезпечення в оновленій довідці.
Обчислення усіх видів грошового забезпечення з розрахунком посадового окладу і окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом.
Вищевикладене свідчить про те, що правовідносини, які виникли при виконанні судового рішення у справі № 520/4575/25, на виконання якого позивачу видано довідку про розмір грошового забезпечення, у якій розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, у відсотках від суми посадового окладу і окладу за військовим званням, на думку позивача, визначені протиправно через незастосування прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2023, є новими та знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у справі № 520/4575/25, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у цій справі та унеможливлює застосування наслідків пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.02.2025 у справі № 160/16360/24, від 31.01.2025 у справі № 580/11124/24.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у цій справі є хибним та таким, що зроблений внаслідок неповного з`ясування обставин у справі, з порушенням норм процесуального права та без урахування актуальної правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене “право на суд” разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі “Ґолдер проти Сполученого Королівства” (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі “Станєв проти Болгарії” (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230).
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі “Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії” (Miragall Eckolano v. Spain) та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі “Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії” (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Отже, Суд визнав порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином позиція Європейського Суду з прав людини свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має “застосовуватися на практиці і бути ефективним”. Для того щоб право на доступ було ефективним, особа “повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права” (рішення у справах “Bellet v. France” та “Nunes Dias v. Portugal”).
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (стаття 320 КАС України).
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі № 520/31973/25 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 по справі № 520/31973/25 - скасувати. 
Справу № 520/31973/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко