Справа № 309/1468/26
Провадження № 3/309/371/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року         м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Кемінь В.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.08.2025 року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
за ч.2 ст. 130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11.04.2026 року о 16:00 год. в м.Хуст по вул.Василя Пачовського водій ОСОБА_1 керував буксирувальним автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер» 6820, з результатом 0,35% проміле алкоголю в крові. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Своїми діями порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань не подав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами водіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 А Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП стверджується дослідженими судом доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №637935 від 11.04.2026 року;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Драгер Алкотест» 6820, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивний, 0,35% проміле алкоголю в крові;
- показником спеціального технічного приладу «Драгер Алкотест» 6820, відповідно до якого результат тесту позитивний, 0,35% проміле алкоголю в крові;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;
- постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 21.08.2025 року, згідно якої останній притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП та довідкою начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Біляк Г. від 16.04.2026 року про таке притягнення до адміністративної відповідальності;
- диском з відеофіксацією події, яка мала місце 11 квітня 2024 року о 16 год. 00 хв., На відеозаписі, що доданий до матеріалів справи, присутні записи, які дають змогу встановити факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Суд при прийнятті рішення враховує практику ЄСПЛ.
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 33 КУпАП України передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обираючи стягнення для ОСОБА_1 враховую відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих його відповідальність обставин.
Згідно довідки начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Біляк Г. від 16.04.2026 року, посвідчення водія на гр. ОСОБА_1 не видавалось.
Суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові № 702/301/20 від 04.09.2023 відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Суд вважає за можливе застосувати такий правовий висновок і до справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому не зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 посвідчення на право керування транспортними засобами, до нього підлягає застосуванню додаткове стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно довідки начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Біляк Г. від 16.04.2026 року, відомості щодо реєстраційного документу на транспортний засіб марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 відсутні.
З врахуванням санкції ч.2 ст. 130 КУпАП, вважаю за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу. Таке покарання, в даному випадку, буде достатнім для виховання вказаної особи, та запобігання вчинення нових правопорушень.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130, 283-285, 287, 291, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.
Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 68000 грн.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду. 

Суддя:         Кемінь В. Д.