ОКРЕМА ДУМКА

Справа № 560/16699/25 

30 червня 2026 року 
м. Вінниця

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної комісії Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" за №ЦО-13205 від 09.07.2025 щодо ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що Центру оцінювання повсякденного функціонування особи надано право самостійно вирішувати питання необхідності проведення повторного оцінювання особи під час проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК, а отже, зазначена умова (повідомлення про прибуття на медичне обстеження під час проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК) не має обов`язкового характеру. Неповідомлення особи у цьому випадку не тягне за собою порушення процедури перевірки та не перешкоджає прийняттю рішення за результатами дослідження документів медико-експертної справи особи, щодо якої таку перевірку ініційовано. 
Висновок суду першої інстанції про порушення процедури перевірки та визначення проведення повторного оцінювання особи (повного медичного обстеження) як обов`язкової передумови прийняття рішення Центру оцінювання повсякденного функціонування особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення МСЕК є помилковим та суперечить підпункту 2 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, абзацам 11, 12, 13 пункту 51 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2026 апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.04.2026 – без змін.
Апеляційний суд повністю погодився із висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення з огляду на недотримання відповідачем процедури його прийняття. Мотивуючи висновок про порушення відповідачем процедури перевірки відповідачем обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, апеляційний суд зазначає про прийняття оскаржуваного рішення без повідомлення позивача та без надання їй можливості висловити свою позицію, що фактично позбавило її права на участь у процедурі та безпосередньо зачіпає її права та інтереси. Відповідачем не надано жодних доказів існування нормативних підстав, які б прямо дозволяли у подібних обставинах приймати рішення заочно без залучення особи, щодо якої здійснюється перевірка.
Також апеляційний суд вказує на недотримання відповідачем вимог Закону України від 17.02.2022 № 2073-IX “Про адміністративну процедуру” (Закон № 2073-IХ).
Відповідно до ч.3 ст.34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Не погоджуюся із вказаним висновком колегії суддів, а тому вважаю за необхідне письмово викласти окрему думку у цій справі.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №376515 виданої 16.02.2021 ОСОБА_1 за результатом первинного огляду визначено третю групу інвалідності по загальному захворюванню довічно.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі №757/22931/25-к встановлено, зокрема, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №6202400000000923 від 21.10.2024 за ознаками вчинення правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2, 4 ст.358, ч.2 ст.364, ст.368-5, ч.2 ст.366, ч.3 ст.369 КК України і вирішено надати дозвіл слідчих групи слідчих та прокурорів на проведення обшуку у приміщеннях Державної установа "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" з метою відшукання та вилучення: висновків (рішень) МСЕК (ЦМСЕК, ЦОФСО), довідок про інвалідність, про невизнання інвалідами, медико-експертних справ (у тому числі форми №160-3/о), актів оглядів медико-соціальних експертних комісій, направлень на МСЕК, виписок з історій хвороб, амбулаторних та стаціонарних карток, результатів лабораторних, інструментальних, променевих обстежень, консультативних висновків профільних обласних спеціалістів, результатів аналізів, досліджень, ЕКГ, ЕХО, КТ, МРТ, рецептів лікарів, рішень (витягів), протоколів, рекомендацій експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, планів реабілітаційних заходів, додаткових документів, які підтверджують причини інвалідності, медичної документації, копій документів, що посвідчують особу, матеріалів перевірок медико-експертних справ за період 2020-2025 років, на службових осіб державних та правоохоронних органів, які протягом 2024-2025 років визнані інвалідами в тому числі: "№ з/п 305 Хмельницька область ОСОБА_1 .
Відповідно до Протоколу обшуку від 30.09.2025, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2025 у справі №757/22931/25-к вилучено, зокрема медико-експертну справу ОСОБА_1 .
Листом Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 №3187-25/10-2-02-01-1348/25 направлено ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" постанову слідчого від 31.01.2025 у кримінальному провадженні №62024000000000923 від 21.10.2024 для організації виконання.
Відповідно до постанови старшого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №62024000000000923 від 21.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.1 ст.366-2, ч.2, ч.4 ст.358 КК України виникла необхідність у перевірці обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами (медико-соціальними експертними комісіями) щодо встановлення груп ряду працівників державних і правоохоронних органів, серед яких вказана ОСОБА_1 (під №2427), і постановлено, зокрема, залучити у кримінальному провадженні від 21.10.2024 в якості спеціалістів для проведення дослідження працівників ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України".
Згідно із витягом з Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної комісії №ЦО-13205 від 09.07.2025 щодо особи яка підлягає перевірці: ОСОБА_1 , рішення №68/2 від 08.02.2021 (п.1, п.2); п.6.1 "Підстава для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці": "Постанова слідчого, прокурора, ухвала слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі судді." п.6.2 "Реквізити документів, на підставі яких ініційовано перевірку обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці": "Лист від ДБР №3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025 кримінальне провадження №62024000000000923 від 21.10.2024р"; дата перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: з 08.07.2025 по 09.07.2025 (п.7); п.8.3. "Відмова особи від повного медичного обстеження, необхідних досліджень та/або неприбуття особи (у разі її відмови або неприбуття" - "0"; п.9 "Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами скарги": "За даними представленої медико-експертної документації ознаки стійкого обмеження життєдіяльності не простежуються. Рішення про встановлення групи інвалідності скасовано з 09.07.2025. Підстава: Положення про медико-соціальну експертизу" і "Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності" затверджені постановою Кабміна України №1317 від 03.12.2009р., "Інструкція про встановлення груп інвалідності" затверджена наказом МОЗ України №561 від 05.09.2011р."; пп.10.1. "Рішення про підтвердження рішення, що підлягає перевірці" - "ні"; пп.10.2 "Рішення про скасування рішення, що підлягає перевірці" - "так"; 10.3 "Рішення про формування нового рішення щодо результату оцінювання" - "так".
Позивач не погодилася із вказаним рішенням та звернулася до суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її огляд проводився заочно, повного медичного обстеження та необхідних досліджень відповідачем не проведено. Наведене фактично позбавило її права на участь у процедурі та безпосередньо порушує її права та інтереси, що свідчить про протиправність та необхідність скасування оскаржуваного рішення відповідача.
У свою чергу відповідач вказує, що у ході перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, повідомлення особи, щодо якої здійснюється перевірка, про проведення розгляду здійснюється за рішенням Центру оцінювання повсякденного функціонування особи. Обов`язковим таке повідомлення є лише під час процедури повторного оцінювання, рішення про проведення якого може прийматися Центром оцінювання повсякденного функціонування особи у ході процедури перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями.
Водночас, у даному випадку під час перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними, комісія не вважала за потрібне проводити огляд позивача або повторне оцінювання її повсякденного функціонування, а тому й не здійснювалося повідомлення позивача про розгляд та її повне медичне обстеження.
При вирішенні даного спору вважаю за необхідне виходити з наступного.
Відповідно до Критеріїв, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338, підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність таких обов`язкових умов:
- стійкі порушення функцій організму хвороба триває не менше 12 місяців, або очікується, що вона триватиме щонайменше 12 місяців або призведе до смерті особи, а також існують мінімальні шанси на значне покращення стану навіть за умов застосування найкращого доступного лікування;
- обмеження життєдіяльності особа має помірний (1 ступінь), виражений (2 ступінь) або значний (3 ступінь) ступінь обмеження здатності до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності;
- необхідність вжиття заходів соціального захисту особа має потребу в підтримці в повсякденному житті, а саме: отриманні послуг з реабілітації, паліативної допомоги, забезпеченні технічними та іншими засобами реабілітації, забезпеченні лікарськими засобами для використання в амбулаторних умовах та/або медичними виробами для використання в амбулаторних та побутових умовах
При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17 березня 2020 року у справі №240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі №804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі №817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Оскільки повноваження відповідача щодо встановлення позивачу інвалідності є дискреційними, суд не має ні підстав, ні повноважень ставити під сумнів висновки спеціальних медичних установ, предметом судового контролю у цій справі є виключно перевірка дотримання відповідачем порядку ухвалення оскаржуваного рішення.
У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Указом Президента України від 22 жовтня 2024 року №732/2024 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22 жовтня 2024 року «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО), яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.
На виконання Рішення РНБО наказом МОЗ України від 26 жовтня 2024 року №1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ», яким права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» з дати підписання цього наказу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19 грудня 2024 року №4170-IX (далі - Закон №4170-ІХ) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.
Вказаний Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 31 грудня 2024 року, та введено в дію з 1 січня 2025 року (окрім деяких пунктів).
Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4170-ІХ установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року.
З моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи розгляд направлень на медико-соціальні експертні комісії, що не завершений до моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій, припиняється зазначеними комісіями; розгляд зазначених направлень здійснюється експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до цього Закону та Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю з метою встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, соціальній та психологічній реабілітації, а також складення та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю на основі комплексного реабілітаційного обстеження особи та індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, Порядок проведення оцінювання №1338).
За змістом розділу «Організація проведення повторних оцінювань для моніторингу ефективності застосованих компенсаторів і корекції реабілітаційних заходів та перевірка обґрунтованості рішень» Порядку проведення оцінювання № 1338 встановлено, що цим Порядком передбачено самостійні процедури, а саме:
1) проведення повторних оцінювань для моніторингу ефективності застосованих компенсаторів і корекції реабілітаційних заходів;
2) перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями.
У даному випадку щодо позивача проводилася перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями.
Процедура перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, регламентована пунктом 51 Порядку проведення оцінювання № 1338.
Так, згідно із пунктом 51 Порядку проведення оцінювання № 1338 Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:
на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;
за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);
за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.
Порядок здійснення моніторингу оцінювання повсякденного функціонування особи затверджується МОЗ.
До складу робочих груп з моніторингу за їх згодою можуть входити медичні працівники, представники територіальних органів (підрозділів) Пенсійного фонду України, Національної поліції, Державного бюро розслідувань, СБУ, Національного антикорупційного бюро, громадських об`єднань, які провадять діяльність у сфері запобігання та/або протидії корупції.
Робоча група з моніторингу:
здійснює моніторинг рішень, прийнятих експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями, які провадили діяльність у межах відповідного регіону;
формує запити до Центру оцінювання функціонального стану особи щодо перевірки обґрунтованості рішень, що підлягають моніторингу, у разі виявлення ознак систематичного необґрунтованого прийняття рішень окремими експертними командами та/або медико-соціальними експертними комісіями.
Членам робочих груп з моніторингу забезпечується доступ до інформації про рішення, прийняті експертними командами та медико-соціальними експертними комісіями (без зазначення наявних у таких рішеннях персональних даних осіб, яким проведено оцінювання, та осіб, які входять до складу відповідних експертних команд та комісій).
Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.
Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
Відповідно до пункту 52 Порядку проведення оцінювання № 1338 Центр оцінювання функціонального стану особи під час оскарження рішення експертних команд перевіряє обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами чого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
Листом Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 за №3187-25/10-2-02-01-1348/25 направлено Державній установі "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" постанову слідчого від 31.01.2025 для організації виконання.
До того ж, перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, може здійснюватися за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи (абз. 4 п.51 Порядку проведення оцінювання № 1338).
Отже, відповідач мав підстави для проведення перевірки обґрунтованості рішення про встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи. 
Аналіз наведених норм Порядку проведення оцінювання № 1338 свідчить про те, що перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, де функціонує експертна команда, і куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
Під час такої перевірки Центр оцінювання функціонального стану особи може прийняти рішення про застосування іншої процедури - проведення повторного оцінювання функціонального стану особи.
Виключно у разі прийняття рішення про необхідність проведення повторного оцінювання функціонального стану особи, про це повідомляється особа, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.
Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.
У свою чергу, за відсутності рішення про необхідність проведення повторного оцінювання функціонального стану особи, таке оцінювання не проводиться, відповідно, й повідомляти про його проведення немає підстав.
При цьому, відповідач мав право провести перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, на підставі медичних документів позивача без її безпосереднього огляду та виклику.
Варто зауважити, що у даному випадку відповідач прийняв оскаржуване рішення на підставі наявних медичних документів, та не приймав рішення про необхідність проведення повторного оцінювання функціонального стану позивача. Відтак, відповідач не був зобов`язаний повідомляти позивача про проведення перевірки, запрошувати її на засідання експертної команди, на якому прийнято оскаржуване рішення, а також проводити повне медичне обстеження позивача.
Таким чином, оскільки відповідачем рішення про проведення повторного оцінювання не приймалось, то ним у повній відповідності до наведених вище норм прийняте відповідне рішення у межах компетенції і встановленого порядку. 
Подібні висновки у схожих правовідносинах висловлені Верховним Судом у постанові від 18 березня 2026 року справі №360/660/25. 
Щодо посилань апеляційного суду на недотримання відповідачем вимог Закону України від 17.02.2022 № 2073-IX “Про адміністративну процедуру” (Закон № 2073-IХ) варто зауважити наступне.
Відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.1 Закону № 2073-IХ цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час конституційного провадження, кримінального провадження, судового провадження, виконавчого провадження (крім виконання адміністративних актів), оперативно-розшукової діяльності, розвідувальної діяльності, контррозвідувальної діяльності, вчинення нотаріальних дій, виконання покарань, застосування законодавства про національну безпеку і оборону, громадянство, надання притулку в Україні, захист економічної конкуренції.
Відносини у даній справі виникли із кримінального провадження №62024000000000923 від 21.10.2024, а тому на них не поширюється дія Закону № 2073-IХ.
Крім того, згідно із частиною другою статті 6 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (Закон № 875-ХІІ), особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Тобто, норми Закону № 2073-IХ регулюють виключно процедуру адміністративного оскарження рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Більш того, відповідно до частини третьої статті 87 Закону №2073-IX порушення адміністративним органом встановленої законом адміністративної процедури саме по собі не є підставою для визнання адміністративного акта протиправним, якщо таке порушення не вплинуло і не могло вплинути на правильність вирішення справи по суті.
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2026 року справі №360/660/25 вказано, що доводи позивачки про порушення Установою процедури огляду, як самостійну підставу для скасування рішення про невизнання її інвалідом, не ґрунтуються на чинному нормативно-правовому регулюванні, що діє в умовах воєнного стану та реформування галузі.
З урахуванням наведеного у сукупності вважаю, що у даному випадку відповідачем дотримано процедури прийняття рішення №ЦО-13205 від 09.07.2025, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Суддя Залімський І. Г.