ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2370/25  Номер провадження 22-ц/814/1549/26	Головуючий у 1-й інстанції Фисун Л.С.   Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Дорош А.І., Чумак О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року, постановлене суддею Фисун Л.С. (повний текст складено 24 листопада 2025 року),
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:
25.09.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 02.12.2021 ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту №104127160. ТОВ «Мілоан» направив відповідачці електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор при введенні якого остання підтвердила прийняття умов договору про споживчий кредит №104127160 від 02.12.2021, який також знаходиться у власному кабінеті позичальника. 
Передувало укладенню кредитного договору ознайомлення позичальника із усіма умовами та правилами кредитування, які є невід`ємною частиною правочину та розміщені на сайті товариства.
На виконання указаного кредитного договору ТОВ «Мілоан» перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн.
Відповідачка не виконала належним чином умови зобов`язання унаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 85 750,00 грн, із яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 63 750,00 грн - заборгованість за відсотками; 2 000,00 грн – заборгованість за комісійними винагородами.
25.04.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №25042025/1, за яким останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.12.2021 за №104127160.
Позивач, набувши право вимоги за кредитним договором, повідомив позичальницю про відступлення права вимоги на його користь, зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості. 
Незважаючи на це, позичальниця не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені відповідним договором. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору залишені позичальницею без належного реагування, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №104127160 від 02.12.2021 у розмірі 85 750,00 грн, а також судові витрати, включно із витратами на правничу допомогу. 
Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 19.11.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №104127160 від 02.12.2021 у розмірі 25 750,00 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати: 733,45 грн сплаченого судового збору та 3 000,00 грн за професійну правничу допомогу.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами факт укладення позичальницею кредитного договору та погодження істотних умов зобов`язання за ним. Відтак, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20 000,00 грн та відсотками в межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором у розмірі 3 750,00 грн, а також комісією в сумі 2 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено з підстав їх недоведеності. 
Не погодившись із указаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Зазначає, що між ТОВ «Мілоан» та позичальницею було укладено договір про споживчий кредит №104127160 від 02.12.2021, за умов якого кредит надавався позичальниці строком на 15 днів з 02.12.2021, термін повернення кредиту – 17.12.2021 (пункт 1.4. договору). За цей період проценти за користування кредитом становили 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (250,00 грн/на день).
Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. 
Із підстав викладеного доводить, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог, тобто кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Тому, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. 
За викладеного позивач вважає, що у спірному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 75 днів, що включає в себе 15 днів строку початкового кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах. Зазначені обставини, на думку сторони позивача, свідчать про те, що умовами договору про споживчий кредит сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Тому наведений позивачем розрахунок заборгованості здійснений первісним кредитором ТОВ «Мілоан» за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та є належним і достовірним доказом, переданим в рамках договору факторингу №25042025/1 від 25.04.2025.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.01.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.12.2021 сформована анкета-заява на кредит №104127160 сайт: tengo.ua; яка містить персональні дані позичальника ОСОБА_1 ; а також відомості про умови кредитування: сума кредиту: 20 000,00 грн; строк кредиту: 15 днів з 02.12.2021 по 17.12.2021; сума повернення кредиту: 25 750,00 грн; складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту – 2 000,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 10,00% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом – 3 750,00 грн, нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом./а.с.9/
02.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №104127160 (індивідуальна частина), за яким кредитодаець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000,00 грн (п.1.2.); кредит надається на строк 15 днів з 02.12.2021 (п.1.3.). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.12.2021 (п.1.4.). 
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5 750,00 грн в грошовому виразі та 46,729.00% річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1.-1.5.2. Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 25 750,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та, що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема, позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5.).
Комісія за надання кредиту: 2 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1.). Проценти за користування кредитом: 3 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2.). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6.).
Згідно із п.2.3.1.2. договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації та стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Розділом 2.3. Договору сторонами зобов`язання регламентовано домовленість сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до статті 212 ЦК України і яка полягає, серед іншого, продовження користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно з п.1.3., п.2.3.1.1, п.2.3.1.2. договору./а.с.14-18/
Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №104127160 від 02.12.2021 є графік платежів; Додаток №2 - Паспорт споживчого кредиту №1014127160./а.с.18, 19/
ТОВ «Мілоан» сформовано платіжне доручення №36011530 від 02.12.2021 про перерахування на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 20 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 104127160./а.с.28/
ТОВ «Мілоан» сформовано довідку, яка відображає відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості за кредитним договором №104127160 боржника ОСОБА_1 за період із 02.12.2021 по 25.04.2025 у загальному розмірі 85 750,00 грн, із яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 63 750,00 грн - борг по відсотках; 2 000,00 грн – комісія./а.с.12/
25.04.2025 між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «Мілоан» (клієнт) укладено договір факторингу №25042025/1, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1.); на підтвердження відступлення права вимоги надано: Витяг з додатку до договору факторингу №25042025/1 від 25.04.2025, який містить відомості про кредитний договір №104127160 від 02.12.2021 стосовно позичальника ОСОБА_1 , сума заборгованості 85 750,00 грн, із яких: 20 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 63 750,00 грн - заборгованість за відсотками; 2 000,00 грн - комісія; копію платіжної інструкції №11984 від 30.04.2025./а.с.11, 20-28, 31/
25.07.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» сформовано вимогу про погашення кредитної заборгованості на ім`я ОСОБА_1 , якою повідомлено про відступлення права вимогу та інформовано, що станом на 25.07.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає оплаті складає 85 750,00 грн./а.с.29/
19.11.2025 відповідачкою подано до суду заяву про часткове визнання нею позову, а саме: тіла кредиту та заборгованості за відсотками в межах 15 днів; також просить зменшити розмір судових витрат./а.с.67/
При постановленні рішення в оскаржуваній частині, районний суд виходив із того, що договір споживчого кредиту укладений сторонами строком на 15 днів, а саме до 17.12.2021. Доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення суми позики після 17.12.2021 матеріали справи не містять. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування за кредитним договором №104127160 до 17.12.2021 у розмірі 3 750,00 грн.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення районного суду в оскаржуваній частині та в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується. При цьому враховує наступне.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Із огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц.
Як убачається із матеріалів справи, при укладенні договору про споживчий кредит №104127160 від 02.12.2021 сторони зобов`язання погодили строк кредитування - 15 днів, який обраховується від 02.12.2021 та спливає 17.12.2021. 
Доказів на підтвердження пролонгації позичальником умов кредитування за таким кредитним договором матеріали справи не містять, як і доказів доведення до відома позичальника оновленого графіку платежів. 
Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на п.4.2 договору, як підставу нарахування процентів на 75 днів, колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що зводяться до довільного трактування позивачем умов зобов`язання, яке передбачали право, а не обов`язок, первинного кредитора нараховувати проценти за стандартною (базовою) відсотковою ставкою.
При цьому апеляційний суд вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин позицію Верховного Суду, сформовану у справі №753/8945/19 від 05.12.2022, за змістом якої, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party).
Зазначене тлумачення має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №613/1436/17).
Із огляду на те, що первинний кредитор ТОВ «Мілоан» є стороною, яка займалася підготовкою як договору про споживчий кредит, так і додатків до нього, які включать у себе паспорт споживчого кредиту та графік платежів за період із 02.12.2021 по 17.02.2021, колегія суддів вважає, що тлумачення відповідного правочину, зокрема, в контексті строку кредитування, повинно здійснюватися на користь позичальниці, яка у відповідній анкеті-заяві на кредит чітко висловила своє волевиявлення на отримання кредиту строком на 15 днів.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, не спростованого позивачем, щодо підставності стягнення процентів за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування до 17.12.2021 у розмірі 3 750,00 грн.
Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості за відсотками стороною позивача не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - залишити без задоволення.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя         Ю.В. Дряниця

Судді           А.І. Дорош

О.В. Чумак