Справа № 156/568/26
Провадження № 2/156/472/26
Рядок статзвіту № 40

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
18 червня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «Споживчий центр» звернулось через систему «Електронний суд» до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір №04.03.2024-100003078 за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач не дотримався умов договору внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 7920,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн та процентами у розмірі 3920,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Ухвалою від 25.05.2026 дану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 29.05.2026, відповідач просив зменшити розмір заявлених позовних вимог, виключивши з незаконно нараховані штрафи, пеню та відсотки, що нараховані з порушенням законодавства під час дії воєнного стану. Зазначав, що розмір нарахованих відсотків складає 3940,00 грн, що є майже рівним сумі кредиту. Наголошував, що в Україні діє воєнний стан, у період дії якого та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування споживач звільняється від відповідальності перед кредитором за прострочення виконання зобов`язань. Будь-які штрафи, пеня чи додаткові неустойки, нараховані після 24 лютого 2022 року, є незаконними та не підлягають стягненню. Таким чином, задоволення позовних вимог обмежено реальним тілом кредиту та законно нарахованими відсотками у межах строку кредитування.
У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 04.06.2026, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначав зокрема, що жодних нарахувань поза межами строку кредитування, чи у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, не здійснювалось, такі позовні вимоги не заявлялись. Розділ IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Даний закон набув чинності 24.12.2023, отже, враховуючи дату укладення кредитного договору, передбачена договором денна процентна ставка є застосованою та законною. Відповідачем не спростовано правильність розрахунку заборгованості, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Також зазначав, що докази щодо понесених судових витрат на оплату правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглядати справу без його участі.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 04.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір №04.03.2024-100003078 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, та підтвердження укладення кредитного договору, згідно з яким ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн; строком на 42 дні з дати його надання; дата повернення - 14.04.2024; первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання; черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду; з фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду (14 днів) та протягом періоду «Економ»; з фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 2.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду (14 днів) та протягом періоду «Економ»; кредитні кошти надаються  ОСОБА_1 шляхом переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 -XXXX-5637. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 7920 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 3920 грн.
Для підписання договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором E213, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Відповідно до квитанції ІD платежу 2433394858, 04.03.2024 на вказаний у заявці на отримання кредиту рахунок перераховано 4000 грн за договором №04.03.2024-100003078.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №04.03.2024-100003078,станом на 14.05.2026, становить 7920,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4000,00 грн та процентам у розмірі 3920,00 грн.
Відповідач не заперечував факту укладення вказаного кредитного договору та отримання ним кредитних коштів. Також відповідач визнав заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4000,00 грн. Таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню.
Разом з цим відповідач наголошував, що будь-які штрафи, пеня чи додаткові неустойки, нараховані після 24 лютого 2022 року, є незаконними та не підлягають стягненню. Позовні вимоги підлягають до задоволення у межах реального тіла кредиту та законно нарахованих відсотків у межах строку кредитування.
Оцінюючи вказані аргументи відповідача, суд вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Так, відповідно до пункту відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Проте, як убачається зі змісту позовної заяви та доданого до неї детального розрахунку заборгованості станом на 14.05.2026, ТОВ «Споживчий центр» взагалі не нараховувало та не заявляло до стягнення жодних штрафних санкцій (штрафу, пені), неустойки чи додаткових втрат у порядку статті 625 ЦК України.
Предметом позову є виключно сума неповернутого тіла кредиту в розмірі 4000,00 грн та проценти за правомірне користування кредитними коштами в розмірі 3920,00 грн. Таким чином, доводи відповідача щодо списання нарахованих штрафних санкцій є безпідставними.
Щодо нарахованих процентів у розмірі 3920,00 грн, які відповідач вважає завищеними, суд зазначає, що вказана сума є платою за правомірне користування грошовими коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, а не мірою відповідальності за порушення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Умови Договору кредиту №04.03.2024-100003078 від 04.03.2024 чітко визначають строк кредитування - 42 дні (дата повернення 14.04.2024) та розмір фіксованої незмінної процентної ставки: 2% за один день протягом первинного періоду (14 днів) та 2,5% за один день протягом решта строку (28 днів).
Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 (який набрав чинності 24.12.2023) розділ IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, яким установлено, що протягом перших 120 днів з дня набрання чинності цим Законом максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5% за один день користування кредитом.
Оскільки кредитний договір сторонами укладено 04.03.2024 (в межах зазначеного 120-денного періоду дії обмеження), визначена договором денна процентна ставка у розмірах 2% та 2,5% повністю відповідає вимогам закону та є правомірною.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти нараховані виключно в межах строку кредитування (з 04.03.2024 по 14.04.2024), тобто за 42 дні фактичного правомірного користування коштами. Всього нараховано процентів у розмірі 3920,00 грн.
Вказана сума повністю збігається з визначеними в договорі загальними витратами за споживчим кредитом (3920,00 грн), про які відповідач був поінформований та з якими погодився під час підписання договору електронним підписом. Жодних нарахувань процентів поза межами строку кредитування позивачем не здійснювалось.
Відповідач, заявляючи про необґрунтованість нарахування процентів, власного контррозрахунку заборгованості суду не надав та розрахунок позивача не спростував. За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи, що факт отримання коштів та заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4000,00 грн відповідач визнає в повному обсязі, а правомірність та правильність нарахування процентів у розмірі 3920,00 грн підтверджується доданими до справи письмовими доказами і вимогами закону, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 7920,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та враховує положення Закону України «Про судовий збір».
Позивач просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат, пов`язаних з надсиланням відповідачу позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення через поштового оператора у розмірі 150,00 грн. 
З матеріалів справи та платіжного документа вбачається, що позивач за подання цього позову в електронній формі через систему «Електронний суд» сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. 
Стосовно вимоги позивача про відшкодування витрат на поштове відправлення копії позовної заяви відповідачу у розмірі 150,00 грн, суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 7 ст. 43 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України у разі подання позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний надати суду доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих документів листом з описом вкладення, якщо у відповідача відсутній електронний кабінет. 
Як встановлено судом, на час подання даного позову до суду відповідач Телехевич Ю.І. електронного кабінету в системі ЄСІТС не зареєстрував. Отже, надсилання документів поштовим зв`язком було обов`язковою процесуальною дією, яку закон покладає безпосередньо на позивача для відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки витрати на направлення копії позову з додатками відповідачу викликані прямим процесуальним обов`язком позивача, без виконання якого розгляд справи був би неможливим, та з огляду на повне задоволення позову, дані витрати у підтвердженому розмірі 150,00 грн також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 629, 1048, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 133-а, код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №04.03.2024-100003078 від 04.03.2024 у розмірі 7920,00 грн (сім тисяч дев`ятсот двадцять гривень 00 копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн та заборгованості за процентами у розмірі 3920,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені судові витрати у загальному розмірі 2812,40 грн (дві тисячі вісімсот дванадцять гривень 40 копійок), з яких: 2662,40 грн - судовий збір за подання позовної заяви; 150,00 грн - витрати, пов`язані з надсиланням копії позовної заяви відповідачу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. 

Суддя: Н.Н. Комзюк