Справа №291/1269/24 	
Номер провадження 22-ц/816/165/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Собини О.І. (суддя-доповідач), суддів: Сидоренко А.П., Сізова Д.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  
на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області 24 лютого 2025 року у складі судді Яковенко Н.М., ухваленого в сел. Недригайлів Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 березня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 1247626, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 грн 00 коп. на строк 30 днів з умовою сплати відсотків у розмірі 1,99 % на день. Того ж дня позикодавець виконав умови договору, відповідачу передано у власність грошові кошти у розмірі 7000 грн 00 коп. 
26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір факторингу за №2610, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 1247626.
Посилаючись на те, що відповідачем умови договору не виконуються, розмір заборгованості становить 9909 грн 94 коп., з яких 7000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту та 2909 грн 94 коп. – сума боргу за нарахованими відсотка, які і просить стягнути відповідач на свою користь. 
Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 24 лютого 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» суму заборгованості за договором позики №1247626 в розмірі 9909 грн 94 коп. 
Судові витрати по сплаті судового збору компенсовано на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції, визнаючи факт набуття права вимоги позивачем за договором факторингу, не взяв до уваги те, що позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності у як в товариства, так і у первісного кредитора права здійснювати операції, пов`язані з наданням фінансових послуг. Вказує і на відсутність в матеріалах справи доказів наявності у ОСОБА_2 повноважень на підписання відповідних договорів. 
Також, звертає увагу на відсутність документальних доказів на підтвердження дійсного розміру права вимоги до відповідача, що було передано позивачу. Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не містить обов`язкових реквізитів, дати складання, змісту та обсягу операції, посади осіб відповідальних за здійснення операцій та правильності її оформлення, особистого підпису бухгалтера, економіста або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. 
На переконання заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги реєстр прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року до договору факторингу, адже цей документ надано не в повному обсязі, а лише окремі фрагменти, він є нелогічним та не послідовним. 
Стверджує, що у нього не виникло обов`язку виконувати зобов`язання за договором перед позивачем, зважаючи на те, що його не було повідомлено про перехід права вимоги. Крім того не було доведено виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» умов договору в частині зарахування кредитних коштів на картковий рахунок. Виписка банку щодо здійснення операції за договором надання позики в матеріалах справи відсутня. Крім того, посилається на відсутність правил надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною вказаного договору, які діяли станом на 01 березня 2021 року. 
Позивачем, у визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1247626, за яким позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000 грн 00 коп., на строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату в розмірі 1,99% в день від суми позики. 
Договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Довідкою за підписом директора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №1247626 від 01 березня 2021 року ідентифіковий товариством, акцепт договору позичальником підписаний ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (а.с. 9, на звороті). 
Листом від 12 вересня 2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» повідомило ТОВ «Фінансова компанія управління активами», про здійснення видачі в тому числі на банківську картку ОСОБА_1 коштів за договором №1247626, № транзакції ed80a047-0a6f-4a3a-8c23-4b8d09c91b89 (а.с. 10).
12 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Фінекспрес» видано ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», якою підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, та завершення наступної платіжної операції: дата 01 березня 2021 року, номер платежу ed80a047-0a6f-4a3a-8c23-4b8d09c91b89, сума 7000 грн 00 коп., одержувач на карту № НОМЕР_1 (а.с. 11). 
З наданої на виконання ухвали суду інформації АТ «Державний ощадний банк України» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відкрито банківський рахунок, для обслуговування якого емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 . До листа банку додано інформацію про рух коштів по рахунку, з якої вбачається, що 01 березня 2021 року на вказану карту зараховано переказ у розмірі 7000 грн (а.с.146-148).
21 жовтня 2021 року між ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників (а.с.14-21,119-134)
Пунктом 5.2. договору факторингу встановлено, що перехід від позикодавця/первісного кредитора до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог.
Виконання п. 5.2. договору факторингу підтверджується підписанням сторонами додатків №4 та №5 до договору факторингу, наданого позивачем, а саме актів прийому-передачі реєстру заборгованостей.
Також позивачем надано копію реєстру прав вимог №2 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року (а.с.12 зв-13) акт звірки про взаємні розрахунки між позивачем та первісним кредитором за договором факторингу №2106 від 21 червня 2021 року( а.с.109-118)
Відповідно до реєстру прав вимог №2 від 21 жовтня 2021 року до договору факторингу №2106 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 23086 грн 00 коп., з яких: 7000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16086 грн 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно розрахунку суми заборгованості, станом на 09 вересня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №1247626 від 01 березня 2021 року становить 9 919 грн 94 коп., з яких 7000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 2909 грн 94 коп. – заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 6-7).
Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики, отримав від позикодавця 7000 грн, однак свої обов`язки за цим договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі отриманої позики та процентів за її використання
Посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості за вказаним договором, право вимоги за яким набуто позивачем, суд першої інстанції дійшов до висновку, що право позивача порушено та підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9909 грн 94 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Встановлено, що 01 березня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1247626, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23) зазначено, що кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.
Зі змісту договору позики слідує, що при його укладенні, ОСОБА_1 були надані персональні дані, достатні для його ідентифікації, а саме: номер реєстраційного номеру платника податку, серія та номер паспорту, адреса реєстрації та контактна інформації. Відповідач, під час розгляду справи інстанційними судами не повідомляв про невідповідність зазначеної персональної інформації, чи про неправомірне використання цієї інформації сторонніми особами. 
Факт перерахування коштів за договором на зазначений в договорі картковий рахунок підтверджується наданою АТ «Державний ощадний банк України» випискою по рахунку. 
Усупереч доводам апеляційної скарги, позивачем було надано належний розрахунок заборгованості за договором, з якого вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами були розраховані в межах строку дії цього договору та відповідно до узгодженого розміру відсоткової ставки.
Колегія суддів вважає непереконливими також і твердження відповідача про недоведеність набуття позивачем права вимоги за вказаним договором позики.
Так, відповідно до комплексної інформаційної системи Національного банку України, що є у відкритому доступі, у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на час укладення договору позики була наявна ліцензія на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на час укладення договору факторингу ліцензія на надання послуг з факторингу, які є чинними і на час розгляду справи. 
Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, момент переходу права грошової вимоги є підписання додатку №4 та №5 до договору факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, а не з моменту оплати за вказаним вище договором факторингу, тому розрахунок або не розрахунок за вказаним вище договором факторингу не впливає на перехід права грошової вимоги, не є предметом зазначеного спору та не впливає на права та обов`язки відповідача.
Реєстром прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року підтверджується набуття позивачем права вимоги за договором позики, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Надання витягу з цього реєстру не свідчить про недопустимість цього доказу, адже він має всі необхідні реквізити.
Договір факторингу, а також всі додатки до цього договору підписано безпосередньо директором ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікдановим С.К. 
Не повідомлення боржника про передання права вимоги за договором позики позивачу не звільняє відповідача від обов`язку виконати зобов`язання за договором і, відповідно, не є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок з обгрунтування рішення, є різною, залежно від характеру рішення.
ЄСПЛ неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (Ruiz Torija v. Spain, 21.01.1999).
У зв`язку з тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і зміст спірних правовідносин, а висновки суду є законним та обгрунтованими, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і передбачених статтею 376 ЦПК України підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області 24 лютого 2025 року у залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О.І. Собина	

Судді: А.П. Сидоренко 

Д.В. Сізов