ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року
м. Харків
справа № 639/5330/16-ц
провадження № 22-ц/818/3577/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
заявник – приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В.,
стягувач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус»,
боржниця – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича на ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2026 року в складі судді Баркової Н.В.
в с т а н о в и в:
У лютому 2026 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Хаус», боржниця:  ОСОБА_1 ,звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржниці  ОСОБА_1 .
Подання мотивовано тим, що 13.09.2023 року ТОВ «Інвест Хаус» звернулося до нього, як до приватного виконавця, з заявою про примусове виконання виконавчого листа № 639/5330/16-ц, виданого 27.02.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №383 від 16.11.2006 в розмірі 292322,28 грн та складається із заборгованості по поверненню кредиту – 110550,47 грн; заборгованості по сплаті відсотків – 177453,99 грн; сплаті комісії – 4317,82 грн. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2019 замінено первісного стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус».
Зазначив, що 14.09.2023 відкрито виконавче провадження №72780323 з виконання виконавчого листа № 639/5330/16-ц, в межах якого ним вчинено ряд виконавчих дій відповідно до приписів закону, а саме виносив постанови про арешт майна та коштів боржника, ним направлялися запити щодо майнового стану боржника, наявності доходу боржника, боржниця викликалася до виконавця, тощо. Між тим такі заходи не дали результатів.
Посилався на те, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржниця ухиляється від виконання рішення, не вживає жодних заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів, тому наявні підстави для вжиття до боржника заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. 
Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за кордон шляхом обмеження ОСОБА_1 права виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання боржником своїх зобов`язань.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2026 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України – відмовлено.
На вказану ухвалу суду приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що дії боржника, які відображаються, насамперед, у невиконані рішення суду, свідчать про злісне ухилення від виконання зобов`язань. Сам факт звернення стягувача до суду за отриманням виконавчого документа, подання стягувачем виконавчого документу до примусового виконання та його невиконання боржником, неповідомлення виконавця про існування та місцезнаходження майна говорить про те, що боржник вже досить тривалий час ухиляється від виконання своїх зобов`язань та рішенням суду. Ураховуючи здійснені приватним виконавцем заходи примусового виконання виконавчого документа, станом на теперішній час, єдиним фактором, який забезпечить виконання рішення суду буде встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року у справі № 639/5330/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №383 від 16.11.2006 в розмірі 292322,28 грн та складається з заборгованості по поверненню кредиту 110550,47 грн; заборгованості по сплаті відсотків 177453,99 грн; сплати комісії 4317,82 грн; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 4384,83 грн. 
На виконання вказаного судового рішення 27 лютого 2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 639/5330/16-ц (а.с.138).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року у справі №639/5330/16-ц замінено первісного стягувача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором №383 від 16.11.2006 в розмірі 292 322,28 грн та 4384,83 грн судового збору (а.с.139-140). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 14.09.2023 відкрито виконавче провадження № 72780323 з примусового виконання виконавчого листа № 639/5330/16-ц, виданого 27.02.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова, зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови також направлено на адресу боржниці (а.с.144-147).
14.09.2023 приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника (а.с.249-257).
В рамках виконавчого провадження приватним виконавцем направлено вимогу від 08.07.2025 щодо майнового стану боржника.
Згідно відповіді Управління споживчого ринку Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради за боржницею об`єкти торгівлі, ресторанного господарства та сфери побуту не обліковані (а.с.167).
Згідно відповіді Північно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці Державної служби з питань праці за боржницею не здійснювалися реєстраційні дії щодо великотоннажних або інших технологічних транспортних засобів (а.с.165).
Як вбачається з відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржниця серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, відсутня (а.с.166).
Згідно відповіді з Державної служби геології та надр України, відомості стосовно наявності у боржниці спеціальних дозволів на користування надрами відсутні (а.с.168).
Згідно з відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області за боржницею на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми не обліковуються (а.с.173).
З відповіді філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця» вбачається, що інформація про вагони та зареєстровані локомотиви за боржницею відсутні (а.с.169).
Згідно відповіді Головного управління Дергеокадастру у Харківській області за боржником земельних ділянок на території Харківської області не зареєстровано (а.с.170).
Відповідно до відповіді Державного космічного агентства України за боржником відсутні зареєстровані унікальні об`єкти космічної діяльності (а.с.171). 
Згідно з відповіддю Управління контролю за обігом зброї Національної поліції України, боржниця як власник зброї до уповноважених підрозділів контролю за обігом зброї не зверталась (а.с.172).
Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області за обліками відомчої інформаційної системи ДМС значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка задокументована паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 25.09.2019 року (орган видачі 6391) (а.с.176).
В межах повноважень наданих Адміністрацією Держприкордонслужби України, проінформовано, що за результатами перевірки інформації, що зберігається в базі даних, зазначений боржник - громадянка України – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 14.09.2023 року по 06.08.2025 року не перетинала кордон (а.с.182).
Також, приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження сформував узагальнену інформацію про боржника, його майно, доходи та кошти. Так, у боржника не виявлене майно, кошти, доходи (а.с.163-164,177,179-182). 
08.07.2025 на адресу реєстрації боржника направлено виклик приватного виконавця, з вимогою надати: пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити пре заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності, повідомляти про повне чи часткове самостійне виконання рішення, виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну реєстрації), а також про зміну місця роботи. Однак виклик повернутий відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання) (а.с.191-193)
15.07.2025 приватним виконавцем складено Акт про неявку боржника ОСОБА_1 за викликом виконавця та не надання пояснень стосовно виконання рішення суду (а.с.194). 
18.07.2025 та 06.08.2025 на адресу реєстрації боржника повторно направлено виклики приватного виконавця. Однак виклики повернуті відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання) (а.с.195-197, 199-201).
30.07.2025 приватним виконавцем складено акт про неявку боржника ОСОБА_1 за викликом виконавця (а.с.198).
З метою повідомлення Доценко О.І. про відкрите виконавче провадження №7278023 і виклику для надання пояснень щодо виконання рішення суду у Газеті «Слобідський край» від 14.08.2025 року №33(23194) було подано оголошення про виклик боржника на 19.08.2025 року об 11:00 год. (а.с.202-203).
19.08.2025 приватним виконавцем складено акт про неявку боржника ОСОБА_1 за викликом виконавця і через оголошення в Газеті «Слобідський край» від 14.08.2025 року №33 (23194) та не надання пояснень стосовно виконання рішення суду (а.с.204).
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2025 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (а.с.83-86,119-125).

26.11.2025 приватним виконавцем направлено запит до УПСЗН Адміністрації Новобаварського району ХМР з метою надання інформації чи взято на облік як ВПО боржника та надання фактичної її адреси, на що 28.11.2025 надано відповідь, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку, як ВПО не перебуває (а.с.205-206,209). 
У лютому 2026 року приватним виконавцем направлені повторні запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби, які не дали відповідних результатів (а.с.228-231). 
Також направлено запит до Державної прикордонної служби України і згідно відповіді від 17.02.2026 року ОСОБА_2 перетнула кордон 14.02.2026 року, здійснивши в`їзд до України (а.с.232). 
Разом з апеляційною скаргою приватний виконавець надав відповідь з Державної прикордонної служби України від 26.03.2026, відповідно до якої ОСОБА_2 перетнула кордон 24.02.2026, здійснивши виїзд з України (а.с.255).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Порядок розгляду подання державного (приватного) виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України регулюється статтею 441 ЦПК України.
Зокрема, статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року із змінами, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.
Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.
На момент звернення до суду з вказаним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Таким чином, під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.
Проте, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон.
Так, згідно пункту 5 частини 1 статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Разом з тим, сам факт наявності невиконаного рішення суду чи іншого органу боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання рішення.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд зазначає, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).
Відповідно до другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що повинен існувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто, бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.
Таким чином, для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно вказаних правових норм необхідним елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових рішень суду та інших органів чи посадових осіб та гарантій на вільне пересування особи.
З аналізу приписів статті 81 ЦПК України у системному зв`язку з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що саме на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що законодавством України передбачено надіслання копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику саме за адресою, зазначеною у виконавчому листі.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 06 квітня 2020 року у справі № 161/11434/17 (провадження № 61-597св19).
Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20), від 26 липня 2021 року у справі № 757/33710/14-ц (провадження № 61-6879св21), від 11 серпня 2021 року у справі № 619/4981/13-ц (провадження № 61-18721св20).
Матеріали справи свідчать про те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. від 14.09.2023 відкрито виконавче провадження № 72780323 про примусове виконання виконавчого листа № 639/5330/16-ц виданого 27.02.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова, копію якого направлено на адресу боржниці, вказаної у виконавчому листі.
Таким чином, ОСОБА_1 вважається повідомленою про початок примусового виконання рішень, оскільки їй надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчих документах. 
Матеріали справи свідчать про те, що судове рішення в добровільному порядку не виконується. З вересня 2023 року на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист на суму 292322,28 грн, в добровільному порядку до теперішнього часу ОСОБА_1 суму боргу не погасила, на виклик державного виконавця не з`явилася. 
Приватним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій з метою розшуку доходів та майна боржниці ОСОБА_1 та проведені всі необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 
У своєму поданні приватний виконавець зазначив, що боржниця обізнана про виконавче провадження, сума стягнення за виконавчим провадженням становить 292322,28 грн, і станом на день звернення приватного виконавця з поданням до суду судове рішення боржницею не виконано.
Матеріали справи свідчать про те, що у вересні 2025 року приватний виконавець вже звертався з таким поданням та ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 04 вересня 2025 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Після ухвалення вказаних судових рішень приватний виконавець здійснив лише запит до УПСЗН Адміністрації Новобаварського району ХМР з метою надання інформації чи взято на облік як ВПО боржника та надання фактичної її адреси та здійснено повторні запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби, які не дали відповідних результатів. Також направлено запит до Державної прикордонної служби України і згідно відповіді від 17.02.2026 року ОСОБА_2 перетнула кордон 14.02.2026 року, здійснивши в`їзд до України. 
Між тим приватним виконавцем не здійснювались повторні заходи для виклику боржниці, виходу за місцем її зареєстрованого проживання, а також всі інші заходи, про які було окремо зазначено в постанові Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року.
Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу і надано правову оцінку тим обставинам, що будь-яких доказів ухилення боржниці від виконання рішення суду матеріали подання не містять.
В даному випадку приватний виконавець мав навести, в чому саме полягає факт ухилення боржниці від виконання рішення, так як сам по собі факт наявності виконавчого провадження та вчинення певних виконавчих дій не можуть бути належною підставою обмеження права боржника у виїзді за межі України. Крім того, доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання покладено саме на приватного виконавця.
Судом першої інстанції враховано, що сам по собі факт відкриття виконавчого провадження, неявка боржника до виконавця на виклики, а також невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.
Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.
Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що за умов недоведеності ухилення боржника від виконання рішення, обмеження її права залишати країну в умовах воєнного стану для уникнення небезпеки для життя та здоров`я, не можна вважати виправданим і пропорційним.
Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, тому подання приватного виконавця є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Новобаварського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова