КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 757/3969/24-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/3820/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Буcик О.Л. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Товмачем Володимиром Вікторовичем, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року про передачу на розгляд іншого суду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 204/5 від 18.01.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 15.12.2020 на рішення від 07.12.2018 № 44482646, прийняте державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Гумуржи Олесандром Костянтиновичем.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.02.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1  до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2024 провадження у справі закрито.
Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Клименко Я. М., залишено без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2024 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 28.05.2025 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Клименко Я.М. задоволено. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 10.12.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2025 справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу передано на розгляд до Обухівського районного суду Київської області (т. 3 а.с. 66).
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач, звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що позовна заява пред`явлена до Міністерства юстиції України, як уповноваженого органу щодо розгляду скарг, з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 204/5 від 18.01.2021, тому на переконання позивача, даний спір має розглядатися в порядку загальної підсудності. 
Разом з цим вказує, що Міністерство юстиції України та його колегія, яка розглядала скаргу, є публічною особою, якому державою було надано повноваження щодо розгляду скарг осіб на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора чи іншого суб`єкта державної реєстрації.
Вважає помилковим висновок суду про те, що «виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном», посилаючись на те, що усі спори, які розглядаються в порядку цивільного судочинства так чи інакше стосуються або немайнового, або майнового права, у тому числі нерухомого майна (т. 3 а.с. 90-93).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.02.2026 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 3 а.с. 130-132).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.02.2026 закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження (т. 3 а.с. 136-137).
17.02.2026 до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Батюсь Т.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.05.2026 задоволено заяву судді Київського апеляційного суду Верланова С.М. про самовідвід у цивільній справі №757/3969/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу. Справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 
Розпорядженням Київського апеляційного суду № 15/06.1-01/26 від 21.05.2026, відповідно до пункту 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 5 розділу ІІ Засад використання автоматизованої системи документообігу Київського апеляційного суду, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 757/3969/24-ц (а/п 22-ц/824/3820/2026).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 21.05.2026 визначено склад суду: головуючий суддя - Оніщук М.І., судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 204/5 від 18.01.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 15.12.2020 на рішення від 07.12.2018 № 44482646, прийняте державним реєстратором Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Гумуржи Олександром Костянтиновичем щодо державної реєстрації права власності на двоцептну повітряно-кабельну лінію, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Нещарівська сільська рада, а тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України вказаний позов повинен бути пред`явлений за місцем знаходження нерухомого майна, тобто до Обухівського районного суду Київської області.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, який уповноважений розглядати конкретну справу.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.
За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).
Печерський районний суд в ухвалі від 07.10.2025, передаючи справу на розгляд Обухівського районного суду Київської області вказав, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Так, у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц зазначено, що «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.
Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».
Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.
Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.
Як убачається у даній справі, позивач звернувся з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №204/5 від 18.01.2021, винесеного за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 15.12.2020 на рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Гумуржи О. К. від 07.12.2018 № 44482646 щодо державної реєстрації права власності на двоцепну повітряно-кабельну лінію, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, Нещерівська сільська рада, за ОСОБА_1 на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 15.12.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.12.2020 за № 38487-33-20.
З наведеного слід зробити висновок, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його переконання, права власності на об`єкт енергетики «Повітряна лінія 10 кВ «Підгірці-Безрадичі».
У постанові Верховного Суду від 28.05.2025 в даній справі, надаючи оцінку юрисдикційності заявленого позову, касаційним судом було виснувано, що спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, а тому даний спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, встановленим законом.
За таких обставин, колегія суддів уважає вірним висновок суду першої інстанції, викладений в оскаржуваній ухвалі про те, що спір у справі пов`язаний із нерухомим майном, а тому має бути розглядатися за правилами виключної підсудності, що узгоджується із положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України та правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц, від 28.05.2025 у справі № 757/3969/24-ц.
Таким чином, враховуючи, що спір стосується нерухомого майна, тому дану цивільну справу слід розглядати за правилами виключної підсудності, Печерський районний суд м. Києва дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для передачі даної цивільної справи на розгляд Обухівського районного суду Київської області.
Недотримання правил виключної підсудності є порушенням процесуального закону, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не вбачається.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Товмачем Володимиром Вікторовичем - залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року про передачу на розгляд іншого суду справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова