Справа №584/493/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Токарєв С.М.	
Номер провадження 33/816/1205/26 	Суддя-доповідач Джепа Г. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Джепа Г. В., з участю секретаря судового засідання - Кислої Ю. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 584/493/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.04.2026, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення: 
- особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
- захисника – адвоката Латишевої В. О. 
установив:

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.04.2026 ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665,60 грн.
Згідно постанови судді, 29.04.2025 о 18:12 ОСОБА_1 в м. Путивль по вул. князя Володимира, 63 керував мотоблоком KENTAVR, без реєстраційного номера з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.04.2026, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги поданої апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно нього без його участі, також зазначає, в день і час розгляду справи була повітряна тривога, а тому він був позбавлений можливості з`явитись у судове засідання через безпекову ситуацію у місті. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що мотоблок не є транспортним засобом, він їм не керував і не перевозив будь - кого на ньому, а тому у нього не було обов`язку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а судом першої інстанції надана не правильна оцінка доказів у справі.
Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Латишевої В. О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно - правових чи підзаконних нормативно - правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться мова у п. 2.5 ПДР, є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрована в МЮ України за № 1408/27853 від 10 листопада 2015 року), п. 6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року, зареєстрована в МЮ України за № 1413/27858 від 11 листопада 2015 року) і п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, з наступними змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду.
Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 315408 від 29.04.2025, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;
- відомостями відділення поліції № 2 (м. Путивль) Коногтопськолго районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про те, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «С». від 17.12.1998;
- відеозаписом, наданим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається факт керування транспортним засобом та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у поза розумним сумнівом.
Доводи апеляційної скарги про те, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто без участі ОСОБА_1 , незважаючи на те, що у місті Путивль була повітряна тривога, чим порушено його право на доступ до правосуддя, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.
З матеріалів справи міститься Довідка про доставку електронного документа, а саме судової повістки про виклик суду на 13.04.2026, 10:15 год, тобто захиснику Латишевій В. О. було відомо про призначення розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рекомендоване повідомлення, в якому ОСОБА_1 повідомлявся про дату і час розгляду справи було повернуто суду з відміткою «адресат відсутній». 
З огляду на вищезазначене, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності була повідомлена про дату, час і місце розгляду заяви. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує того, що він був обізнаний про дату, час і місце розгляду заяви.
З інформації на сайті Офіційної картки повітряних тривог України, в Конотопському районі Сумської області 13.04.2026 тривога тривала з 00:52 год по 01:29 год, з 06:34 год по 10:48 год, з 11:11 год по 13:22 год, з 14:01 по 15:25, з 16:15 по 17:51, з 18:55 год по 19:40. Тобто, 13.04.2026 повітряна тривога переривалась, що не перешкоджало ОСОБА_1 та його захиснику Латишевій В. О. бути присутніми у судовому засіданні.
Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що захисником Латишевою В. О. були подані до Путивльського районного суду Сумської області клопотання про відкладення розгляду справи від 15.05.2025, від 15.09.2025, від 20.10.2025, від 09.01.2026, від 19.02.2026.
У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, враховуючи значну кількість клопотань захисника Латишевої В. О. про відкладення та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки та недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції вичерпавши усі можливі засоби для належного повідомлення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Латишевої В. О. обґрунтовано розглянув справу у відсутність останнього та його захисника, і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеними.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що мотоблок не є транспортним засобом, суд зазначає наступне.
Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п. 1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Проаналізувавши дану норму, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то він є повноправним учасником дорожнього руху, і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.
Отже, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом. З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що конструкція мотоблоку відрізняється від наданих захисником інструкції з експлуатації та роздрукованих зображень. На відеозаписі чітко видно, що мотоблок під керуванням ОСОБА_1 обладнаний сидінням та причепом і використовується для перевезення вантажу дорогою загального користування в населеному пункті. Це свідчить, що саме даний конкретний мотоблок відноситься і використовується ОСОБА_1 як транспортний засіб. 
Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував мотоблоком не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами.
Зокрема, як убачається з відеореєстратора працівників поліції, у полі зйомки якого знаходиться дорога у м. Путивль по якій рухається мотоблок під керуванням саме ОСОБА_1 , працівники поліції починають переслідувати вказаний транспортний засіб, який зупинився по вул. князя Володимира, 63. В ході спілкування, що зафіксовано на камеру поліцейські запропоновали ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння відповідно встановленого порядку, на що останній відмовився, повідомивши, що мотоблок не є транспортним засобом, а тому у вимоги поліцейських є незаконними.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що мотоблок є транспортним засобом, факт керування ОСОБА_1 зафіксований на відеозаписах поліцейських, а тому вимога поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була обґрунтована і законна. 
Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя правильно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду надано не було. 
З огляду на вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.04.2026 є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 13.04.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Г. В. Джепа