Справа № 727/10854/25
Провадження № 2/727/163/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді Дубець О.С.
за участю секретаря судового засідання Чебуришкіної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м.Чернівців цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
ТОВ «Кредіт Партнерс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку частини 2 статті 625 ЦК України. 
Так, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» суму у розмірі 690356,97 грн за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, яка складається з інфляційних втрат у розмірі 528609,38 грн та 3% річних у розмірі 161747,59 грн за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців у справі № 2-343/2010 від 28 січня 2010 року, та понесені судові витрати. 
Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року вказану вище заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.
Ухвалою від 10 вересня 2025 року судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.
У встановлений судом строк від представниці відповідачки – адвокатки Венерської Г.І. надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та вирішити питання щодо стягнення судових витрат з позивача, докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.
Ухвалою від 21 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду. 
Ухвалою від 28 січня 2026 року суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 727/3809/21-ц за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019, договору купівлі продажу майнових прав № 1429/К в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008 недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24 березня 2026 року ухвала про зупинення провадження у справі скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В судове засідання представник позивача – адвокат Лабік Г.І. – не з`явився, подав заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник – адвокат Скрипчук М.Є. – в судове засідання не з`явився. Представник подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що Печерським районним судом м. Києва призначено на 11 серпня 2026 року розгляд справи № 727/3809/21-ц за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019, договору купівлі продажу майнових прав № 1429/К в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008 недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек, оскільки рішення у даній справі може вплинути на розгляд справи за позовом ТОВ «Кредіт Партнерс».
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, оскільки питання щодо пов`язаності справ № 727/3809/21-ц та № 727/10854/25 вже було предметом розгляду апеляційним судом. З огляду на наведене суд здійснив розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів

Стислий виклад позиції учасників справи
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладено договір про надання споживчого кредиту №11398942000. Згідно з умовами даного договору ОСОБА_4 для особистих потреб, а саме: для придбання квартири, отримала 126400,00 дол. США.
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки № 94542, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Далі позивач посилається на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 січня 2010 року по справі № 2-343/2010 солідарно з неї та ОСОБА_5 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 1098811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сумі 120,00 грн. Всього стягнуто: 1098811,42 грн + 1700,00 грн + 120,00 грн = 1100631,42 грн.
В подальшому, вказує позивач, після ухвалення судового рішення, право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово було предметом договорів купівлі-продажу права вимоги. В результаті укладених договорів відбулася така зміна кредиторів: Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк», далі – на ТОВ «Стар Інвестмент Фаунд», далі – на ТОВ «Фінансова компанія Гефест», далі – на ТОВ «Кредіт Партнерс». 
Посилається на те, що ТОВ «Кредіт Партнерс» набуло право вимоги за кредитним договором № 11398942000 від 29.09.2008 та договором іпотеки № 94542 на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, договору купівлі-продажу майнових прав № 1429/к від 22.05.2019, договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019, договору купівлі-продажу прав вимоги № 30072021 від 30.07.2021.
Зазначає, що наведені обставини були встановлені у судовому рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівців за № 727/1320/24 від 11.04.2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ТОВ «Кредіт Партнерс» про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке набрало законної сили, та в силу положень пунктів 4, 5 статті 82 ЦПК України, не потребують доказування. 
Також посилається на те, що за своєю правовою природою договір, який було укладено між відповідачкою та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, є кредитним договором.
Відповідно до положень статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Натомість, відповідачка своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, її борг стягнутий за судовим рішенням, становить 1100631,42 грн, та на час звернення із позовом до суду рішення не виконане. 
Посилається на те, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за кредитним договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
З огляду на наведене вважає, що відповідачка повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, що виникло з судового рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 січня 2010 року у справі №2-343/2010 за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, які, відповідно до розрахунку, становлять в загальному 690356,97 грн, з яких: інфляційні втрати – 528609,38 грн та 3% річних – 161747,59 грн. 
У поданому відзиві представниця відповідачки – адвокатка Венерська Г.І. – зазначила, що відповідачка не погоджується із заявленими позовними вимогами та вважає їх безпідставними.
Так, представниця відповідачки зазначає, що на розгляді в Печерському районному суді м.Києва знаходиться справа № 727/3809/21 за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Стар Інвестмен Фаунд», ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019, договору купівлі-продажу майнових прав № 1429/К від 22.09.2019 в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008 недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек. У вказаному судовому проваджені оспорюються договори купівлі-продажу майнових прав на які посилається позивач, як на підтвердження набуття ним прав вимоги за кредитним договором № 11398942000 від 29.09.2008 та договором іпотеки, а тому, вважає відповідачка, до моменту вирішення справи № 727/3809/21-ц по суті, не можна вважати, що правонаступництво за договором № 11398942000 від 29.09.2008 та договором іпотеки є встановленим.
Також адвокатка, діючи в інтересах ОСОБА_3 , не погоджується із періодом, за який позивач здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат та вважає, що якщо борг залишається несплаченим протягом багатьох років, кредитор може вимагати стягнення інфляційних втрат та 3% річних лише за три роки, що передують поданню позову, а не за весь період прострочення. 
Крім того, адвокатка вважає, що під час здійснення обрахунку ТОВ «Кредіт Партнерс» безпідставно в загальну суму заборгованості додав витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн, які не входять до основного зобов`язання, а тому на дані витрати не можуть бути нараховані інфляційні втрати та 3% річних. 
Крім наведеного, представниця відповідачки – Венерська Г.І. – вважає, що без врахування наявності справи про заміну сторони виконав провадження, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення річних та інфляційних втрат. Так, адвокатка вказує, що станом на момент подачі відзиву Шевченківським районним судом м. Чернівців не розглянута заява позивача про заміну стягувача за дублікатом виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці 14 червня 2017 року № 2-343/20, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1098811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700.00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. До моменту прийняття рішення за заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-343/2010, вирішення питання про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є передчасним.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Судом встановлено, що 29.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 11398942000. 
Згідно з умовами даного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 126400 доларів США зі сплатою 14,5 % річних та кінцевим строком повернення кредиту 27.04.2029. Цільове призначення кредиту: для особистих потреб позичальника, а саме на придбання квартири.
Того ж дня, 29.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 94542, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності. 
Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008, укладеного із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», були укладені договори поруки. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28.01.2010 позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1098811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сумі 120,00 грн. 
ТОВ «Кредіт Партнерс» набуло право вимоги за кредитним договором № 11398942000 від 29.09.2008 та договором іпотеки № 94542 на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, договору купівлі-продажу майнових прав № 1429/к від 22.05.2019, договору купівлі-продажу майнових прав № 22052019 від 22.05.2019, договору купівлі-продажу прав вимоги № 30072021 від 30.07.2021.
Доказів того, що договір купівлі-продажу майнових прав № 1429/К від 22.09.2019 в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008 визнаний недійсним, матеріали справи не містять.
З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням суду. 

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду 
Положеннями частини першої статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ТОВ «Кредіт Партнерс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої 3% річних та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням відповідачкою грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення.
05 листопада 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 754/9673/24, провадження № 61-59040825 досліджував питання щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, які виникли на підставі судових рішень.
Так, Верховний Суд виснував таке. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені частиною другою статті 11 ЦК України. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно зі статтями 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
Вирішуючи даний спір, слід заначити таке. 
Так, судами неодноразово було встановлено, що 29.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 11398942000. Того ж дня, 29.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 94542, відповідно до умов якого, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві власності. Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором споживчого кредиту № 11398942000 від 29.09.2008, укладеного із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», були укладені договори поруки. 
Судом також встановлено, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28.01.2010 був задоволений позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» відповідно до якого було стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1098811,42 грн, витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сумі 120,00 грн. 
Тобто спірні правовідносини стосуються наслідків невиконання судового рішення, яким заборгованість стягнута в солідарному порядку. 
Разом з тим, як вбачається із встановлених обставин справи, у зв`язку з невиконанням вказаного вище судового рішення позивач звернувся до суду із даним позовом тільки до відповідачки ОСОБА_1 . 
Як уже було зазначено вище, спірні правовідносини стосуються наслідків невиконання судового рішення, а не стягнення заборгованості за кредитним договором. Ці питання уже вирішено судом, і саме невиконання відповідного судового рішення стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. 
Разом з тим, відповідно до положень частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно з частинами першою, четвертою статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Частинами першою, другою статті 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Як вже зазначалося вище, згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) вказано про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. 
У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. 
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. 
Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). 
Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Кредіт Партнерс» посилається на те, що ОСОБА_1 не виконує рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 січня 2010 року у справі №2-343/2010, яким було стягнуто на користь АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, заборгованість за кредитним договором № 11398942000 від 29.09.2008.
Разом з тим, судом також встановлено, що даним рішенням суду заборгованість за кредитним договором № 11398942000 від 29.09.2008 стягнута в солідарному порядку з трьох відповідачів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .
При цьому судом також встановлено, що ТОВ «Кредіт Партнерс» просить стягнути на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого вказаним вище рішенням суду, при цьому не залучивши до участі у справі інших відповідачів за даним рішенням суду - ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . 
З огляду на наведене суд доходить висновку, що даний позов пред`явлено не до всіх належних відповідачів. Позивач в судовому засіданні не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів, а суд позбавлений можливості за власною ініціативою проводити вказані дії.
При цьому суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних відповідачів.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог
Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити. 

Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. 
З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» відмовлено, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачки не підлягають. 

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 351-355 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредіт Партнерс», юридична адреса: м. Київ, вул. Євгена Коновальця буд. 17 кв. 11, код ЄДРПОУ 42422521.
Відповідачка: ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Дата складання повного судового рішення 19 червня 2026 року.

Суддя Дубець О.С.