ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15.05.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/134/26	
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№3894/26 від 28.04.2026 у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Західдорбуд"
про стягнення заборгованості в сумі 1 372 976 грн 88 коп.
установив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західдорбуд" про стягнення заборгованості за договором постачання №0911/22-ВУ від 09.11.2022 в сумі 1372976 грн 88 коп., з яких: 1248160 грн 80 коп. - сума основного боргу; 124816 грн 08 коп. - штраф.
Вирішення судом процесуальних питань.
24.04.2026 суд ухвалив рішення відповідно до якого задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західдорбуд" про стягнення заборгованості в сумі 1 372 976 грн 88 коп.
28.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" подало заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№3894/26.
01.05.2026 суд постановив прийняти до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№3894/26 від 28.04.2026 у справі №909/134/26. Встановив сторонам строк до 08.05.2026 для подання письмових пояснень чи заперечень щодо заявлених клопотань.
30.04.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Західдорбуд" подало клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги вх.№8143/26.
Відповідно до ч.3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" без повідомлення учасників справи.
15.05.2026 суд ухвалив додаткове рішення.
Позиція позивача.
Подана заява мотивована тим, що через неправомірні дії відповідача позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, внаслідок чого поніс витрати, пов"язані з наданням професійної правничої допомоги. Зазначив, що вартість таких витрат становить 137 297 грн 68 коп. В підтвердження понесених витрат подав Договір про надання юридичних послуг № 756 від 15.12.2022, детальний опис робіт (наданих послуг) від 27.04.2026, акт про надану правову допомогу № 2704 від 27.04.2026 та платіжну інструкцію №19928 від 28 квітня 2026 року.
Позиція відповідача.
Відповідач заперечив щодо відшкодування судових витрат в сумі заявленій позивачем. У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги зазначив, що долучений представником позивача Акт надання послуг №2704 та Детальний опис робіт (надання послуг) від 27 квітня 2026 року не містить саме детального опису послуг, обсягу роботи, годин та тарифів, це внутрішній документ позивача без доказів реальності витрат. Вказав, що справа слухалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відтак представник Позивача підготував і подав до суду тільки позовну заяву та саму заяву про відшкодування судових витрат. Просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн 00 коп.

Обставини справи. Оцінювання доказів.
15.12.2022 Адвокатське бюро "Романа Сацика", в особі керуючого адвоката Сацика Романа Васильовича, що діє на підставі Статуту (Виконавець) з однієї сторони, та ТОВ "Віакон Україна" , в особі директора Зіненка Анатолія Анатолійовича, що діє на підставі Статуту, (Замовник), з іншої сторони, (в подальшому разом також іменуються "Сторони", а кожна окремо - "Сторона") уклали цей Договір про надання юридичних послуг (далі Договір) відповідно до п.1.1. якого Замовник доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором та додатками до нього.
Згідно з п.2.1.3. Договору, Виконавець представляє у встановленому порядку інтереси Замовника в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.
В п. 4.1 Сторони дійшли згоди про те, що за надання Адвокатським бюро послуг, обумовлених п. 2.1 Договору, Замовник сплачує Адвокатському бюро грошову винагороду, яка включає в себе, в тому числі, витрати пов`язані зі збором доказів, підготовкою справи до розгляду, оплатою вартості послуг помічника адвоката, розмір якої визначений в Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною частиною нього Договору.
Сплата винагороди здійснюється Замовником протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання актів про надані юридичні послуги, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Адвокатського бюро або в готівковому порядку ( п.4.2.).
За результатами надання юридичної допомоги складається акт про надання правової допомоги, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається Замовнику Адвокатським бюро факсимільним зв`язком, шляхом його направлення на електронну пошту, указану Замовником у Договорі або поштою. На письмову вимогу Замовника, Адвокатське бюро може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією (п. 4.5. ).
Цей договір укладений на строк до 31.12.2023 та набирає чинності з моменту його підписання (п.7.1.).
Після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін. При цьому кожна сторона має право його розірвати, попередивши про це іншу сторону за два місяці (п.7.3.).
13.10.2025 сторони уклали Додаткову угоду №8, відповідно до п.2.1. якої в разі задоволення (в тому числі часткового) позову про стягнення на користь Клієнта суми боргу, Клієнт сплачує на користь Адвокатського бюро "Романа Сацика" витрати на правову допомогу, які обчислюються як 10% від суми, що стягнута з відповідача.
На виконання умов Договір про надання юридичних послуг № 756 від 15.12.2022 адвокат Онишко Вікторія Михайлівна, яка діяла на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №2106347 від 29.01.2026 надала Товариству з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" послуги з правової допомоги на суму 137 297 грн 68 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями акта про надану правову допомогу № 2704 від 27.04.2026 та платіжної інструкції №19928 від 28 квітня 2026 року.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
Згідно зі ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Разом з тим, згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 зазначеного Кодексу).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час. 
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з іншими критеріями. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для такої справи.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Висновок суду.
При визначені розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суд взяв до уваги ту обставину, що спір у цій справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які належать дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що критеріям співмірності, пропорційності до предмета спору та розумності їх розміру, відповідають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп.,  які відповідно до приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України належить покласти на відповідача.
Керуючись статтями 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вх.№3894/26 від 28.04.2026.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західдорбуд", вул. Майданська, буд. 2, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405 (код 42836751) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віакон Україна", вул. Академіка Вільямса, буд. 4, м. Київ, 03191 (код 34422841) 10 000 (десять тисяч) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 127 297 грн 68 коп. покласти на позивача.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено 15.05.2026

Суддя Т. В. Максимів