Справа № 727/573/26 
Провадження № 2/727/961/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді: Літвінової О.Г.
за участю секретаря судових засідань: Гавалешко Н.С. 
розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Шеремета Ігор Степанович, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, - 

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача – ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 2025 року о 16 год. 35 хв. у м. Чернівці по проспекту Незалежності, 131 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та припаркованого транспортного засобу марки «Tesla», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Відповідачка, керуючи транспортним засобом, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований автомобіль позивача, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження, що спричинило матеріальну шкоду.
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2025 року у справі №727/9445/25 ОСОБА_2 визнано винною вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував на обов`язковому страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується матеріалами страхової справи та страховим актом № 59591/1.
Згідно з нарядом-замовленням на рихтувально-малярні роботи страхових №Н8000032763, виданим ТОВ «КарпатиАвтоцентр», загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Tesla», що належить ОСОБА_1 , становить 198 364,00 грн. 
Водночас Страховим актом № 59591/1 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 гри, що відповідає ЛІМІТУ відповідальності страховика та підтверджує факт настання страхового випадку.
Таким чином, різниця між фактичним розміром завдань отриманим страховим відшкодуванням становить 198 364,00 грн. – 160 000,00 грн. та дорівнює 38 364, 00 грн. яка не була відшкодована страховою компанією у зв`язку з обмеженням ліміту страхової відповідальності та підлягає стягненню безпосередньо з Відповідача як особи, винної у спричиненні шкоди.
Тому, просить стягнути недоплачену суму страхового відшкодування в сумі 38 364 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят чотири) грн. 00 коп., а також стягнути судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.01.2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шеремета І.С. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Просили задовольнити поданий ними позов. Проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов від них до суду не надходили. 
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, що 21 липня 2025 року о 16 год. 35 хв. у м. Чернівці по проспекту Незалежності, 131 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та припаркованого транспортного засобу марки «Tesla», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Транспортний засіб Tesla д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.15).
Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 01 серпня 2025 року, яка набрала законної сили 12.08.2025, по факту вказаної ДТП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 9).
Згідно з нарядом-замовленням на рихтувально-малярні роботи страхових №Н8000032763, виданим ТОВ «КарпатиАвтоцентр», загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Tesla», що належить ОСОБА_1 , становить 198 364,00 грн. (а.с.10) 
Водночас страховим актом № 59591/1 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 гри, що відповідає ЛІМІТУ відповідальності страховика та підтверджує факт настання страхового випадку (а.с.11).
Натомість до цього часу відповідачем різниця між фактичним розміром завдань отриманим страховим відшкодуванням становить 198 364,00 грн. – 160 000,00 грн. та дорівнює 38 364, 00 грн. яка не була відшкодована страховою компанією у зв`язку з обмеженням ліміту страхової відповідальності та підлягає стягненню безпосередньо з Відповідача як особи, винної у спричиненні шкоди.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст.. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно Постанови Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі №910/5001/17 вбачається, що: «висновки судів попередніх інстанцій про те, що у страховика цивільної відповідальності, виник обов`язок здійснити відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, без урахування зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку такі збитки є меншими від ліміту відповідальності, є помилковими, оскільки суперечать статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка прямо визначає, що шкода, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу і відшкодовується страховиком за договором страхування цивільно-правової відповідальності, становить вартість витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Так, пунктом 1.4. статті 1 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що: особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. 
Згідно з частиною 3 статті 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. 
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких колегія суддів не вбачала.
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 на момент настання ДТП правомірно володіла транспортним засобом марки «Tesla д.н.з. НОМЕР_3 , а тому має законне право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. 
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з викладеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним 1331,20 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3,4 ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду представником позивача подано такі письмові докази: договір про надання правової допомоги від 02.01.2026 року, Додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 15.01.2026 року, квитанція до прибутковго касового ордера №1/26 від 15.01.2026, відповідно до яких витрати на правничу допомогу становлять 25000,00 грн.
Оскільки, позов задоволено повністю, то з підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. 
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 386, 1166, 1187, 1192, 1193 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 2, 3, 6, 9, 33,34,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 280 289, 352, 354 ЦПК України, - 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Шеремета Ігор Степанович, до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , завдану внаслідок дорожньо-транспортної матеріальну шкоду в розмірі 38 364 (тридцять вісім тисяч триста шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , судовий збір у розмір 1331,20 (одна триста тридцять одна) гривня 20 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд до Чернівецького апеляційного суду, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:      О.Г.Літвінова