Справа № 606/1392/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року       м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.
за участі секретаря судового засідання Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст каптіал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст каптіал» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 1580246 від 27.04.2024 у розмірі 27824 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 27.04.2024 року між ТОВ «Слон Кредит»та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір про надання споживчого кредиту № 1580246, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 4700 грн. строком на 360 днів, процентна ставка стандартна 1.5 % в день. 
Кредитодавець виконав свої зобов`язання та надав вказану суму позичальнику. 
Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 27824 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 4700 грн, заборгованість за процентами у розмірі 14734,5 грн., 8389,50 грн. проценти нараховані позивачем за 119 календарних дні. 
Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов та заперечень не подав. 
Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.
На підтвердження виконання позивачем переддоговірного обов`язку щодо надання споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця, до позовної заяви долучено копію паспорта споживчого кредиту підписаного ОСОБА_1 27.04.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н786.
27.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1580246 про надання споживчого кредиту, який підписано одноразовим електронним цифровим ідентифікатором Р 630.
На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати Споживачу кредит у гривні (далі - кредит), а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору:
Відповідно до п. 1.3. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 4700 грн.
Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 27.04.2024 року по 22.04.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед ОСОБА_1  виконало та надало йому кредит в сумі 4700 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК»
АТ «СЕНС БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів надало відповідь, з якої слідує, що ОСОБА_1 є клієнтом Банку, на її ім`я відкрито запитувану картку № НОМЕР_1 , на яку 27.04.2024 було перераховано 4700 грн., до відповіді долучена виписка з банкового рахунку, яка підтверджує вказану операцію.
Відповідачем на виконання умов Договору сплачено 1057,50 грн., які зараховані на оплату процентів, вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий позивачем. 
24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача.
Із розрахунку наданого позивачем слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1580246 від 27.04.2024 становить 27824 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 4700 грн., заборгованість за процентами у розмірі 14734,5 грн., 8389,50 грн. проценти нараховані позивачем за 119 календарних дні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, за якими у відповідача наявна заборгованість.
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). 
Визначаючись щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом, які слід стягнути з відповідача суд приходить до наступних висновків.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Судом встановлено, що відповідач отримала 4700 грн. кредиту. Строк кредиту 360 днів, процентна ставка 1,5 %.
Отже, враховуючи положення Закону «Про споживче кредитування» розмір процентів за користування кредитом повинен становити 116 днів з 27.04.2024 по 20.08.2024 за процентною ставкою 1, 5 %, що становить 8178 грн.(4700*1,5%*116). Після 21.08. 2024 процентна ставка не повинна перевищувати 1% в день, тому залишилося 244 дні користування кредитом (360-116), відповідно розмір процентів становить 11468 грн. (4700*1%*244). Всього за користування кредитом відповідач мала сплатити 19646 грн. (11468+8178). 
Відповідачем на виконання умов Договору сплачено 1057,50 грн., які зараховані на оплату процентів, вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий позивачем. 
Таким чином розмір процентів, які слід стягнути з відповідача становить 18588,50 грн. (19646-1057,50).
Враховуючи вищенаведене загальний розмір заборгованості відповідача становить 23288,50 грн. (4700+18588,50).
Відтак, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову на суму 23288,50 грн.
Представник позивача в позовній заяві просив в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, та те, що встановлювати вказаний порядок є правом, а не обовязком, суд не вбачає за необхідне вказувати в судовому рішення порядок його виконання.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
23288,50 грн х 100 /27824, грн = 86 % (розмір задоволених позовних вимог);
2422,40 грн х 86 % = 2083 грн. (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).
10000 грн. х 86% = 8600 грн. (розмір витрат на правову допомогу).
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст каптіал» заборгованість Договором про надання споживчого кредиту № 1580246 від 27.04.2024 в розмірі 23288,50 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст каптіал" судовий збір в розмірі 2083 грн. та 8600 грн. – витрат професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Теребовлянським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Теребовлянського районного суду  І.Б. Марціцка
Тернопільської області