КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року м. Київ справа №320/12206/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства «Будпостач»
до Черкаської митниці
про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «Будпостач» із позовом до Черкаської митниці, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці щодо класифікації товарів від 13.02.2026 №26UA90200000005-КТ;
- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості від 18.02.2026 №UA902080/2026/200001/2.
В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач посилався на те, що таке було прийнято з порушенням положень Закону України «Про Митний тариф України» та Основних правил інтерпретації УКТЗЕД. На думку позивача, митний орган міг змінити (визначити) код товару лише в разі виявлення порушень правил класифікації з боку декларанта. Натомість, в оскаржуваному рішенні відповідачем безпідставно, необґрунтовано та за відсутності жодних належних доказів змінено коди товарів, що в подальшому призвело до того, що позивачу донараховано митні платежі. Також позивач зауважив на тому, що додав до митної декларації чотири рішення відповідача за 2022 та 2024 роки про визначення коду УКТЗЕД ідентичного товару тенти, якими він класифікував такі товари за кодом 6306190000, що передбачає пільгову та повну ставку мита 12%, та висновки відомчої Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби про дослідження у 2022 та 2025 роках вказаних товарів, проте відповідач не взяв їх до уваги. Крім цього, позивач зауважив, що додав до митної декларації рішення Київського окружного адміністративного суду та постанови і ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду у справах №320/29069/24, №320/41603/24, №320/45902/24. Вказаними рішеннями суду були визнані протиправними та скасовані рішення митниці щодо класифікації товарів тенти та коригування митної вартості. Відтак, з огляду на обставини, що відповідач класифікував тенти, зазначені у спірном випадку та тенти, що розглядалися у справах №320/41603/24, №320/45902/24 та №320/29069/24 за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД 6306190000, то вказані тенти є з ідентичними характеристиками, які мають однакові характерні для них ознаки (фізичні характеристики,хімічний склад, призначення та порядок застосування тощо) і відмінності між цими товарами у виробнику товарів не впливають на характеристики, визначальні для класифікації таких товарів за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД. Наголосив, що ідентичність тентів підтверджуються також висновками дослідження цих товарів у відомчій Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 16.01.2026 №1420003104- 0006, від 28.02.2024 №142000-3104-0108, від 19.04.2024 №142000-3104-0142, від 17.05.2023 №48142000-3104-0180. 
Позивач стверджує, що до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів,обраний декларантом метод визначення митної вартості за ціною угоди не відповідає умовам, наведеним в статті 58 глави 9 МК України. Наявні обставини, визначені частиною 2 статті 58 МК України, у зв`язку з чим застосування методу за ціною договору неможливо.
Під час здійснення на підставі та відповідно до частини 5 статті 54, частини 1,4 статті 337, 320 МК України контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, заявлених за митною декларацією 18.02.2026 №26UA902080800459U4 (відмовлена) встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості.
Також, представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог вказав, що вироби, задекларовані за митною декларацією від 08.01.2026 №UA902080/2026/800038 (MRN №26UA902080800038U7), що за матеріалом виготовлення розглядаються як текстильні матеріали і являють собою комбінацію тканини із синтетичних стрічкових ниток та її пластикового суцільного покриття з обох боків та призначені для застосування в різних сферах як захисне накриття, не виходять за межі опису (визначення) брезентового покриття у розумінні УКТ ЗЕД та не виключаються з товарної позиції 6306.
Крім того, відповідачем було подано до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду даної адміністративної справи в судовому засіданні, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до частин другої та третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлені статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Тобто, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.
Відповідно до частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:
1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;
2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно частини сьомої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
З урахуванням тієї обставини, що предметом позову є вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень Черкаської митниці щодо класифікації товарів від 13.02.2026 №26UA90200000005-КТ, про коригування митної вартості від 18.02.2026 №UA902080/2026/200001/2, суд вважає, що дана адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, яка має бути розглянута без проведення судового засідання.
Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відповідач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.
Крім того, відповідач не пояснив, у чому полягає складність предмету доказування яка має визначатися судом як вирішальна обставина для призначення розгляду справи у судовому засіданні з огляду на закріплений у статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомлення сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Приватне підприємство Будпостач (ідентифікаційний код 24267110, місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9-Е, кім. 314,) зареєстроване в якості юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
05 червня 2023 року між приватним підприємством Будпостач (далі в т.ч. покупець) та компанією RIZHAO NEWSINWON PLASTIC CO., LTD. (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено прямий контракт №1539 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує зокрема тенти в кількості, за ціною, що вказується у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Сторони за цим контрактом керуються правилами Інкотермс 2020. Строки та умови поставки вказуються в інвойсах. Загальна сума контракту становить 5 000 000,00 доларів США.
24 лютого 2020 року попередньо, для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі в т.ч. експедитор) договір транспортного експедирування №UA0007271.
14.02.2022, також попередньо, для перевезення товарів позивач уклав з компанією «Maersk» (Данія) договір перевезення зовнішньоторговельних вантажів №UA00072649.
24 лютого 2025 року виробник та продавець товарів направив до позивача заяву про те, що тентова тканина має три шари: внутрішній шар ткане полотно, виготовлене з полістилену високої щільності; зовнішні шари виготовлені з полістилену низької щільності.
Продавець, 16.09.2025 надав позивачу прайс-лист щодо ціни на товари на умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020.
16 вересня 2025 продавець надав позивачу проформу інвойс №NSW-250916-TARPS на загальну суму 127 588,94 доларів США, на умовах передоплати та умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020.
Також, 16.09.2025 продавець товарів направив до позивача листа, в якому вказав, що тенти він виготовляє за однаковою технологією. Тенти відрізняються лише розмірами, кольором та щільністю.
24 вересня 2025 року на підставі контракту від 05.06.2023 №1539 позивач платіжним дорученням №409 перерахував продавцю як передоплату кошти за товари будівельні матеріали в розмірі 25 517,79 доларів США.
Для вивезення товарів у двох контейнерах із Китаю до України митними органами Китаю була оформлена митна декларація №4258202500001351836 від 24.10.2025 за ціною 63 790,40 доларів США, що співпадає з ціною у комерційному інвойсі.
27 жовтня 2025 продавець надав позивачу комерційний інвойс №MW-25125-A на відвантаження товарів за ціною 63 790,40 доларів США на умовах передоплати, на умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020, а також пакувальний аркуш до комерційного інвойсу.
На підставі контракту від 05.06.2023 №1539 позивач 20.11.2025 платіжним дорученням 551 перерахував продавцю кошти за товари будівельні матеріали в розмірі 51 032.32 доларів США. Загальна сума перерахованих коштів складає 76 550,11 доларів США.
26 листопада 2025 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №APU 73848.
05 грудня 2025 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №С25MA3TR21J30124.
08 грудня 2025 позивач підготував до митниці листа про оплату товарів у якому вказав, що він, як покупець здійснив оплату у розмірі 100% вартості товару, який поставляється по інвойсу MW-25125-A від 27.10.2025 від постачальника RIZHAO NEWSINWON PLASTIC CO., LTD., згідно контракту №1539 від 05.06.2023. Оплата 51 032,32 доларів США згідно платіжного доручення №551 від 20.11.2025 та 12 758.08 доларів США згідно платіжного доручення №409 від 24.09.2025. Решту суми згідно платіжних доручень буде використано для оплати інших замовлень. Будь-які інші платежі (комісійні, посередницькі , ліцензійні, страхові) не здійснювалися.
17 грудня 2025 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг у розмірі 130 537,27 грн з перевезення товарів морським транспортом експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» витисав рахунок фактуру №5653585047.
19 грудня 2025 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг у розмірі 621,86 доларів США з оформлення документації та операційні послуги терміналу у Гданську (Польща) перевізник компанія «Maersk» (Данія) виписав інвойс №5653586172.
05 січня 2026 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг у розмірі 3200,00 доларів США за залізничне перевезення товарів від порту Гданськ (Польща) до залізничної станції ТОВ «Західний контейнерний термінал» у м. Тернополі, перевізник компанія «Maersk» (Данія) виписав інвойс №5653592507 .
Також, 05.01.2026 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав довідку про транспортні витрати №17. У довідці зазначено вартість послуг транспортування товарів за межами території України в розмірі 130 537,27 грн, а також 3121,86 доларів США.
08 січня 2026 позивач подав відповідачу митну декларацію №26UA902080800038U7 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 63 790,40 доларів США У графі 33 митної декларації позивач зазначив код товару 3926909790, який передбачає ставку мита 0%, та заявив до сплати митні платежі: ПДВ 597 745,58 грн.
Судом ввстановлено, до митної декларації №26UA902080800038U7 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні №UA902080/2026/000001, виписаної відповідачем, а саме: контракт від 05.06.2023 №1539 між позивачем та компанією RIZHAO NEWSINWON PLASTIC CO., LTD (Китай); комерційний інвойс від 27.10.2025 №MW-25125-A за ціною 63 790,40 доларів США нa умовах передоплати та умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020; пакувальний лист до комерційного інвойсу від 27.10.2025 №MW-25125; прайс лист продавця від 16.09.2025 про ціну товару на умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020; митну декларацію Китаю від 24.10.2025 №4258202500001351836 за ціною 63 79040 доларів США, що співпадає з ціною у комерційному інвойсі; сертифікат походження товару від 05.12.2025 №С25МАЗTR21J30124; платіжну інструкцію від 24.09.2025 №409 про оплату товарів; платіжну інструкцію від 20.11.2025 №551 про оплату товарів: договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та експедитором ТОВ «Mepск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 про перевезення товарів між позивачем та перевізником компанією Maersk A/S (Данія); rоносамент від 26.11.2025 №APU173848; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 17.12.2025 №5653585047 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 19.12.2025 №5653586172 для оплати послуг з перевезення товарів: інвойс компанії Maersk A/S (Данія) від 05.01.2026 №5653592507 для оплати послуг з перевезення товарів: довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 05.01.2026 №17; залізничні накладні УМВС від 25.12.2025 №2151622316 та 2151622332; товарно транспортні накладні CMR від 07.01.2026 №№ 6030, 6130; відомості з мережі Інтернет щодо ціни ідентичних товарів на ринках у Китаї; лист позивача про оплату товарів від 08.12.2025; лист продавця та виробника товарів від 22.01.2025 про характеристики товарів; лист виробника товарів від 24.02.2025 про виробництво та характеристики товарів; презентацію позивача від 08.01.2026 про товари; декларацію митної вартості.
Також, позивач додав до митної декларації чотири рішення відповідача за 2022 та 2024 роки про визначення коду УКТЗЕД ідентичного товару тенти, якими він класифікував такі товари за кодом 6306190000, що передбачає пільгову та повну ставку мита 12%, та висновки відомчої Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби про дослідження у 2022 та 2025 роках вказаних товарів.
Крім цього, позивач додав до митної декларації рішення Київського окружного адміністративного суду та постанови і ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду у справах №320/29069/24, №320/41603/24, №320/45902/24. 
08 січня 2026 Черкаська митниця актом відібрала зразки товарів та направила у Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби для дослідження.
З метою уникнення простою транспортних засобів з товаром під час проведення дослідження товарів, позивач 08.01.2026 заявив товари за тимчасовою митною декларацією №26UA902080800044U5.
08 січня 2026 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2026/000001, згідно з якою відмовлено у випуску товарів по митній декларацію від 08.01.2026 N26UA902080800038U7.
13 лютого 2026 Черкаська митниця прийняла рішення щодо класифікації товарів №26UA90200000005-KT, яким класифікувала імпортовані ПП «Будпостач» товари тенти за кодом УКТЗЕД 6306 1900 00, що передбачає пільгову ставку мита 12%.
Судом встановлено, що 18.02.2026 позивач подав додаткову митну декларацію №26UA902080800459U4 для митного оформлення товарів за визначеним відповідачем кодом УКТЗЕД 6306190000.
18 лютого 2026 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №1175086, у якому зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг. пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів: 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару: 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідь на електронне повідомлення позивач 18.02.2026 повідомив митний орган, що всі наявні документи надані. При цьому, зверну увагу, що договори (угоди, контракти) із третіми особами та ліцензійні чи авторські договори не укладалися позивачем. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, а також рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг не виставлялися, з огляду на те, що договори не укладалися. 
18 лютого 2026 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2026/200001/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів за резервним методом на рівні 2,95 дол. США/кг, джерело інформації митна декларація від 10.12.2025 №25UA100380653050U6.
18.02.2026 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2026/000015.
Водночас, 18.02.2026 з врахуванням визначеного коду товару та визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за додатковою митною декларацією №26UA902080800427U0, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито на 361 125,91 грн, ПДВ на 674 101,70 грн, всього на 1 035 227,61 грн.
Не погоджуючись з рішеннями митного органу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 1 Митного кодексу України 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній нас виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.
При здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України (частина перша статті 3 Митного кодексу України).
Загальні положення щодо митного оформлення та декларування визначені Главами 39, 40 Розділу VIII Митного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до частини шостої статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Частинами першою - другою статті 67 Митного кодексу України передбачено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 67 Митного кодексу України для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Згідно частини першої статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №428 (далі - Постанови №428).
Згідно пункту 2 Постанови №428 УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України Про Митний тариф України, що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.
Пунктом 3 Постанови №428 визначено, що УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).
Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затверджений Наказом Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (далі - Порядок № 650).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №650 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:
- класифікація товару - визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачених Законом України Про Митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання ст.68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного і оформлення та після завершення митного оформлення;
- контроль правильності класифікації товарів - перевірка відповідності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення або після них;
- рішення щодо класифікації товарів (далі - Рішення) - рішення митного органу, яке приймається за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №650 встановлено, що посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.
Відповідно до пунктів 20-25 розділу ІІ Порядку №650 за допомогою АСМО Рішення оформлюється, підписується шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису посадової особи, яка його прийняла, та передається до ПМО.
Прийняте Рішення реєструється в Журналі Рішень та вноситься до бази даних «Класифікаційні рішення» єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів (далі - ЄАІС).
Рішення є обов`язковим для митних цілей, діє три роки з дати його прийняття, крім випадків скасування або анулювання такого Рішення до закінчення строку його чинності.
У разі застосування Рішення відомості, які вносить декларант або уповноважена ним особа у графи 31 та 33 митної декларації щодо товару, якого стосується таке Рішення, мають відповідати інформації, зазначеній у графі 6 Рішення, а реєстраційний номер Рішення та дата його прийняття зазначаються у графі 44 митної декларації.
Після внесення Рішення до бази даних «Класифікаційні рішення» ЄАІС центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, забезпечує оприлюднення такого Рішення на власному офіційному вебсайті.
Оприлюдненню підлягає інформація із граф 1, 4, 6 та 7 Рішення.
У разі незгоди з Рішенням декларант або уповноважена ним особа має право його оскаржити відповідно до глави 4 Кодексу.
У спірному рішенні відповідач зазначив, що під час прийняття спірного рішення відповідач керувався Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), викладеною у додатку до Закону України від 19.09.13 № 584-VII "Про Митний тариф України", наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650, Поясненнями до УКТЗЕД, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401 та висновками Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслудби від 16.01.2026 №1420003104-0006.
Наказом Державної митної служби України від 14.12.2022 №543 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі-Пояснення №543).
Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД, що містяться в Поясненнях №543, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:
Правило 1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
Правило 2. Будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; (b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
Правило 3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(с) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
Правило 4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
Правило 5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:
(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;
(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.
Правило 6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Як зазначено вище, позивачем було визначено код товару за УКТЗЕД - 392690, у той час як відповідач у спірному рішенні змінив опис товару та його код за УКТЗЕД на 6306190000.
Як було зазначено судом вище Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Держмитслужби склала висновок №1420003104-0006 про дослідження тентів, що розглядаються у спірному випадку. 
Згідно висновку досліджений зразок представляє собою готовий виріб у вигляді полотна прямокутної форми, що має загнуті та запаяні краї. Вздовж згину (всередині) проходить скручена полімерна стрічка. По периметру виробу, на загнутих краях, через певні проміжки розміщені металеві кільця (люверси). 
Полотно досліджуваного зразку представляє собою текстильний матеріал в сполученні з полімерним - складається з трьох суцільно з`єднаних між собою шарів: 
- 1 шap - суцільна напівпрозора плівка сірого кольору на основі полістилену;
- 2 шар - тканина білого кольору полотняного переплетення, виготовлена з стрічкових ниток на основі поліетилену (ширина стрічкової нитки становить близько З мм): 
- 3 шар - суцільна напівпрозора плівка зеленого кольору на основі поліетилену.
Визначені ознаки (відсутність рельєфу на поверхні текстильного матеріалу, можливість спостерігання неозброєним оком структури матеріалу методом «косого зрізу», наявність покриття, яке приховує текстуру нитки тканини (стрічкова, комплексна, штапельна тощо) свідчать тро наявність полімерного. покриття на текстильному матеріалі, що виявляється неозброєним оком.
Висновки відомчої лабораторії Держмитслужби підтвердили відомості у заяві виробника товарів від 24.02.2025, що надавалася відповідачу, про те, що тенти виготовлені з поліетилену. Так виробник у заяві стверджує, що тентова тканина має три шари: внутрішній шар - ткане полотно, виготовлене з полістилену високої щільності; зовнішні шари виготовлені з поліетилену низької щільності.
Відповідач у висновку спірного рішення про визначення коду товару №26UA90200000005-KT зазначив, що тенти є виробами з поліетилену. 
Так, відповідач у висновку рішення вказав, що кожне полотно складається з тканини виготовленої із полієтиленових стрічкових ниток, яка повністю покрита з обох сторін суцільною напівпрозорою полістиленовою плівкою.
Отже, висновок про те, що тенти є виробами з полістилену підтверджено виробником цього товару, а також результатами дослідження Спеціалізованої лабораторії Держмитслужби, та не заперечується відповідачем.
Так, пояснення до коду 3926909790 міститься у Поясненнях до розділу VII (Полімерні матеріали, пластмаси та вироби з них; каучук, гума та вироби з них), а до коду 6306190000 - в розділі Розділ XI (Текстильні матеріали та текстильні вироби).
Згідно пункту 1 Пояснень до групи 39 розділу VII (Пластмаси, полімерні матеріали та вироби з них) в УКТ ЗЕД термін «пластмаси» означає матеріали товарних позицій 3901 - 3914, здатні під час полімеризації або на будь-якій наступній стадії набувати заданої форми під впливом зовнішньої дії (як правило, температури і тиску, а у разі потреби з використанням розчинника або пластифікатора) та зберігати її після усунення зовнішньої дії, такої як пресування, лиття, екструзія, каландрування або іншої.
В УКТ ЗЕД термін «пластмаси» означає також вулканізоване волокно, однак не застосовується до матеріалів, які розглядаються як текстильні в розділі XI.
Відповідно до пункту 2 до цієї групи не включаються: (a) мастильні матеріали товарної позиції 2710 або 3403; (b) воски товарної позиції 2712 або 3404; (c) окремі органічні сполуки визначеного хімічного складу (група 29); (d) гепарин або його солі (товарна позиція 3001); (e) розчини (крім колодію), які складаються з будь-яких продуктів товарних позицій 3901 - 3913 в летких органічних розчинниках, за умови, що частка розчинника становить більш як 50 мас.% розчину (товарна позиція 3208); фольга для тиснення товарної позиції 3212; (f) органічні поверхнево-активні речовини та препарати товарної позиції 3402; (g) природні переплавлені смоли або складні ефіри цих смол (товарна позиція 3806); (h) готові присадки, добавки до нафтопродуктів (включаючи бензин) або для інших рідин, які використовуються з тією самою метою, що і нафтопродукти (товарна позиція 3811); (ij) готові гідравлічні рідини на основі полігліколів, силіконів або інших полімерів групи 39 (товарна позиція 3819); (k) діагностичні або лабораторні реагенти на підкладці з пластмаси (товарна позиція 3822); (l) синтетичний каучук групи 40 або вироби з нього; (m) шорно-сідлові вироби або упряж (товарна позиція 4201), або валізи, кейси, сумки та інші вироби товарної позиції 4202; (n) плетені, кошикові вироби, матеріали для плетіння групи 46; (o) настінні покриття товарної позиції 4814; (p) товари розділу XI (текстильні матеріали та вироби з них); (q) вироби розділу XII (наприклад взуття, головні убори, парасольки від сонця і дощу, палиці, ціпки, пуги, батоги та їх частини); (r) біжутерія (імітація ювелірних виробів) товарної позиції 7117; (s) товари розділу XVI (машини та механічне або електричне обладнання); (t) частини літальних апаратів або транспортних засобів розділу XVII; (u) вироби групи 90 (наприклад оптичні елементи, оправи для окулярів, креслярські інструменти); (v) вироби групи 91 (наприклад годинники, корпуси годинників усіх видів); (w) вироби групи 92 (наприклад музичні інструменти та їх частини); (x) вироби групи 94 (наприклад меблі, світильники та освітлювальне обладнання, світлові вивіски, збірні будівельні конструкції); (y) вироби групи 95 (наприклад іграшки, ігри, спортивний інвентар); або (z) вироби групи 96 (наприклад щітки, ґудзики, застібки-блискавки, гребінці, мундштуки, чубуки до люльок або подібні вироби, частини для термосів або подібні вироби, ручки (для писання), механічні (наприклад, цангові) олівці зі вставним грифелем, моноопори, двоноги, триноги та аналогічні вироби).
До товарної позиції 3926 (Інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914), зокрема, включаються: - 3926909790 - інші.
До цієї товарної позиції включаються вироби, в іншому місці не зазначені, із пластмас (як визначено в Примітці 1 до цієї групи) чи з інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914.
До них відносяться:
(1) Одяг та додаткові речі (крім іграшок), виконані зшиванням чи склеюванням листів пластмаси, наприклад, фартухи, ремені, дитячі нагрудники, плащі, підпахівники і т. д. Знімні пластмасові каптури включаються до цієї товарної позиції, якщо вони подані разом з пластмасовими плащами, до яких вони належать.
(2) Пристосування (кріпильні вироби та фурнітура) до меблів, транспортних засобів або аналогічні вироби.
(3) Статуетки та інші декоративні вироби .
(4) Пилозахисні покриття, захисні мішки, навіси, швидкозшивачі, папки для документів і книжок, обкладинки книжок і т. п. захисні вироби, виготовлені шляхом зшивання або склеювання листів з полімерних матеріалів.
(5) Прес-пап`є, ножі для різання паперу, блокноти з промокальним папером, футляри для ручок, закладки для книг і т. д.
(6) Гвинти, болти, шайби та аналогічні вироби загального користування.
(7) Транспортерні стрічки, привідні паси чи елеваторні паси, нескінченні чи розрізані уздовж та з`єднані кінцями або оснащені кріпленнями.
Транспортерні стрічки, привідні паси чи елеваторні паси, або іншого типу, подані з машинами чи апаратурою, для якої вони призначені, змонтовані чи незмонтовані, класифікуються разом з цією машиною або пристроєм (наприклад, у розділі XVI). Крім того, до цієї товарної позиції не включаються транспортерні стрічки або привідні паси з текстильного матеріалу, просоченого, з покриттям чи дубльованого (прошарованого) полімерним матеріалом (розділ XI, наприклад, товарна позиція 5910).
(8) Іонообмінні колонки, заповнені полімерами товарної позиції 3914.
(9) Пластмасові контейнери, проміжок між стінками яких заповнено карбоксиметилцелюлозою (використовувані як ємності для льоду).
(10) Коробки чи ящики для інструментів, що не мають спеціальної форми чи спеціальних пристосувань усередині для розміщення конкретних інструментів, разом з їх приладдям або без них (дивись пояснення до товарної позиції 4202).
(11) Соски-пустушки; пузирі для льоду; спринцівки; клізми та пристрої для них; подушки для інвалідів та аналогічні подушки для догляду за хворими; пессарії; презервативи (профілактичні засоби); балони для шприців.
(12) Різні інші вироби, такі як застібки для сумок, куточки для валіз, підвісні гачки, захисні ковпачки і прокладки, установлювані під меблями, ручки (на робочих інструментах, ножах, вилках і т. п.), намистини, стекла годинників, цифри та літери, ярлики для багажу.
(13) штучні нігті.
До цієї товарної позиції не включаються предмети домашнього вжитку такі як урни для сміття та мобільні баки для сміття (в тому числі для застосування на вулиці).
У товарній категорії 39269097 класифікуються армовані вуглецевим волокном пластикові бічні накладки для центральної консолі пасажирських автомобілів. Ці накладки виготовлені з композитного матеріалу, що складається переважно з вуглецевих волокон, залитих у матрицю з епоксидної смоли. Вони мають жорстку конструкцію. Ці накладки мають різні фіксуючі запірні (защепувальні) пристрої та монтажні отвори на нижньому краї. Вони кріпляться до центральної консолі пасажирських автомобілів і служать, зокрема, декоративним елементом.
У свою чергу, товарній позиції 6306 УКТЗЕД відповідає такий опис товарів: брезентові покриття, навіси і зовнішні сонцезахисні пристрої; намети (включаючи тимчасові каркасні намети та подібні вироби); вітрила для човнів, серфінгів або сухопутних транспортних засобів; спорядження для кемпінгів: - 6306190000 - з інших текстильних матеріалів.
Причепи, що включаються до цієї товарної позиції, такі:
До цієї товарної позиції включається ряд текстильних виробів, переважно виготовлених з міцної щільної парусини.
(1) Брезентові покриття. Переважно використовуються для запобігання псуванню від непогоди товарів, які зберігаються під відкритим небом або завантажені на судна, у вагони, вантажівки і т. д. Переважно тканини для них виготовляються з синтетичних або штучних волокон, з покриттям або без покриття, або з важкого чи досить важкого полотна (з конопель, джуту, льону чи бавовни). Ці брезентові покриття водонепроникні. Брезентові покриття з полотна переважно обробляються смолою або хімікатами для надання їм водонепроникності чи для попередження гниття. Вони переважно бувають прямокутної форми з підрубленими краями і можуть бути оснащені отворами, шнурами, планками і т. д. Брезентові покриття фасонні (наприклад, для копиць сіна, для палуб невеликих суден, вантажівок і т. д.) також включаються до цієї товарної позиції за умови, що вони плоскі.
Брезентові покриття не слід плутати ані з чохлами для автомобілів, машин і т. д., виготовленими з брезенту за формою цих машин, ані з плоскими захисними покриттями з легкого матеріалу, виготовленими так само, як брезентові покриття (товарна позиція 6307).
(2) Вітрила (для яхт, рибальських смеків (однощоглових рибальських суден) чи інших суден, для дощок для віндсерфінгу або сухопутних транспортних засобів). Вони виготовляються з міцних текстильних матеріалів (наприклад, з високоміцних синтетичних або штучних волокон), нарізаних за формою і підрублених, і переважно оснащені вічками або іншими кріпильними деталями.
(3) Навіси та зовнішні сонцезахисні пристрої (наприклад, штори, вертикальні маркізи тощо) (для магазинів, кафе і т. д.). Вони призначені для захисту від сонця; виготовлені переважно з міцної одноколірної чи смугастої парусини і можуть бути змонтовані на валиках або складних механізмах. Вони включаються до цієї товарної позиції, навіть коли натягнуті на рами, як це буває з зовнішніми сонцезахисними пристроями (наприклад горизонтальні фасадні, балконні чи терасні маркізи (перголи)).
(4) Намети - це укриття, для яких використовуються тканини від легких до досить важких з синтетичних або штучних волокон, бавовняних чи змішаних текстильних матеріалів, з покриттям або без покриття, дубльованих чи недубльованих, або з парусини. Вони переважно мають одинарний чи подвійний дах і боки або стінки (одинарні чи подвійні), що дозволяє закривати намет. До цієї товарної позиції включаються намети різних розмірів і форм, наприклад намети для військових, кемпінгів (включаючи рюкзакові намети), цирків і пляжів. Вони відносяться до цієї товарної позиції незалежно від того, оснащені вони чи не оснащені тичинами, кілочками, відтяжними мотузками чи іншими пристосуваннями.
Караванні «Навіси» (також відомі як навіси для будинків-фургонів (додаткові прибудови)) за своєю структурою схожі на намети і тому розглядаються як намети. Тканини для них переважно виготовляються з синтетичних або штучних волокон або досить товстої парусини. Вони складаються з трьох стін і даху та призначені для збільшення житлової площі будинку-фургона.
Тимчасові навіси, як правило, призначені для використання на відкритому повітрі, відкриті з однієї або кількох сторін (але також можуть бути повністю закриті), включають повний або частковий дах і можуть забезпечувати повний або частковий захист від одного або кількох погодних факторів (наприклад, сонця, дощ, вітер). Каркаси тимчасових навісів, як правило, виготовляються з металу і можуть мати телескопічні складані стрижні. Дах і будь-які сторони можуть бути встановлені окремо.
До цієї товарної позиції не включаються парасолькові намети товарної позиції 6601.
(5) Спорядження для кемпінгу. До цих товарів відносять парусинові відра, мішки для води, тази для умивання; непромокальні покриття, що розстеляються на землі в наметі; надувні матраци та подушки (крім зазначених у товарній позиції 4016); гамаки (крім зазначених у товарній позиції 5608).
Отже, до товарної позиції 3926 відносяться інші вироби з пластмас та вироби з інших матеріалів товарних позицій 3901 - 3914, а до товарної позиції 6306 - брезентові покриття, навіси і зовнішні сонцезахисні пристрої; намети (включаючи тимчасові каркасні намети та подібні вироби); вітрила для човнів, серфінгів або сухопутних транспортних засобів; спорядження для кемпінгів.
Відтак, відповідач при визначенні коду товару порушив встановлені Законом України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 №2697-IX основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД, відповідно до яких класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп, з огляду на те, що у товарній позиції 6306 не класифікуються вироби з поліетилену, які класифікуються у товарній позиції 3926 УКТЗЕД.
Водночас слід врахувати, що Законом України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 №2697-ІХ визначена Особливість застосування Української класифікації (товарів зовнішньоскономічної діяльності, згідно з якою якщо в Українській класифікації товарів зовнішньогкономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД), складеній на основі Гармонізованої системи. опису та кодування товарів і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, виявлено неточності перекладу з офіційної мови оригіналу українською мовою назв позицій, підпозицій, a також текстів приміток до розділів, груп, позицій, підпозицій та додаткових приміток, за основу приймаються тексти офіційних видань Гармонізованої системи опису та кодування товарів i Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.
Отже, товарна позиція товарної номенклатури ЗЕД Китаю співпадає з товарною позицією товарної номенклатури Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, оскільки для класифікації товарів застосовуються одні і ті ж правила для тлумачення та встановлений єдиний обсяг розділів, груп, товарних позицій і субпозицій. 
Так, 24.10.2025 для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю була оформлена митна декларація №4258202500001351836 за кодом класифікації товарів Китаю 3926909090, що на рівні шести знаків співпадає з кодом товару, заявленого декларантом.
Відтак, зазначений код товару 392690 в експортній декларації Китаю свідчить про тe, що ввезені товари тенти класифікуються у товарній підпозиції згідно з УКТЗЕД 392690, a не 630619, як визначив відповідач у спірному рішенні щодо класифікації товарів.
Суд зауважує, 02.02.2024 позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою на проведення судової експертизи для подання до суду на підставі ст. ст. 1, 7-1 Закону України «Про судову експертизу» та надання висновку з наступного питання: Яким визначальним характеристикам відповідають товари «Поліетиленовий ламінований тент (тарпаулін) прямокутної форми для його класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД у відповідній товарній позиції та під категорії.
Відповідно до висновку експерта, складеного Житомирським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06.03.2024 №159/24-25, експертом було досліджено зразки товару.
Надані на дослідження вироби являють собою полотнище, яке упаковане в індивідуальну упаковку - прозорий поліетиленовий пакет. Товар містить етикетку, на яку нанесене споживче маркування товару, у тому числі, малюнки з прикладом застосування та правила поводження з виробом.
Органолептичним методом дослідження встановлено, що поліетиленовий ламінований тент (тарпаулін) прямокутної форми, виробник компанія K-TARP VINA CO., LTD, країна виробництва В`єтнам, який надано на дослідження, являє собою захисне покриття у вигляді полотна прямокутної форми, синього та сірого кольору. Краї полотна загнуті та запаяні, всередині запаяних країв проходить шнур, по всьому периметру та на кутах виробу встановлені металеві кільця (люверси). Тент виготовлений зі стрічкових ниток шириною 3 мм з поліетилену, які з обох боків покриті прозорою плівкою. Усі шари скріплено термічно.
Поверхня гладка, без ворсу, не махрова, не рельєфна, без малюнків та написів, не клеїться.
Поліетиленовий ламінований тент (тарпаулін), виробником якого є компанія K-TARP VINA CO.,LTD, країна виробництва В`єтнам, був предметом дослідження спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.
Згідно з висновками СЛЕД Держмитслужби від 18.11.2022 №142000-3400-0137 та №142000-3104-0108 від 28.02.2024 наданий на дослідження зразок є тентом.
Матеріал зразка виготовлений із полімерних матеріалів (полімеру етилену), складається із 3 шарів: шару тканини (із стрічкових ниток з пластмаси; полотняного переплетення) та двох шарів полімерної плівки, які повністю покривають тканину з обох боків та скріплені між собою термічно. Покриття видно неозброєним оком, при цьому не береться до уваги будь-яка подальша зміна кольору. Шари не відділяються один від одного без руйнування.
Висновки митної лабораторії підтверджені листом виробника товарів, фабрики K-TARP VINA LTD., CO. У листі виробник товару стверджує, що тенти, які поставляються ПП «Будпостач», відповідають всім процедурам та дотримуються стандартів якості та толерантності.
Тентова тканина має три шари: внутрішній шар - ткане полотно, виготовлене з поліетилену високої щільності; зовнішні шари виготовлені з поліетилену низької щільності.
Для створення поліетилен високої щільності поміщують екструзійну машину, спочатку піддаючи матеріал надвисокій температурі для плавлення, потім подають надхолодну воду для охолодження.
Для заплетення та перетворення в первинну тканину, пряжу пропускають через верстати струменевих машин для води. При цьому процесі тканина матиме певну кількість води, що залишилася від процесу завивки.
Для забарвлення матеріалу кольором та покриття плівкою для захисту, поліетилен низької щільності та маткову суміш направляють в нагрівальну форму з високою температурою для плавлення, щоб створити шари плівки на тканині.
При проходженні крізь верстат, сировинна тканина покривається плівкою з боків.
На завершальному етапі проводиться розрізання та зварювання тканини для створення тентів з розмірами, що відповідають заявленим.
Також у листі виробник товару стверджує, що для створення готового виробу, проводиться протягування мотузки по периметру чотирьох сторін, з інтервалом в один метр, нагрітим алюмінієвим кільцем, тент пробивається по периметру всіх країв.
Виріб має 3 шари, повністю водонепроникний, та може виконувати функцію намету при використанні.
У вказаному висновку експерт дійшов висновку про те, що наданий на дослідження товар виготовлений із полімерних матеріалів, складається з 3 шарів, повністю покриті ними по обидва боки, і покриття видно неозброєним оком, при цьому шари не виділяються один від одного без руйнування, за визначальними характеристиками цей виріб відповідає коду 3926909790 класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД.
Рішення митниці щодо класифікації тентів №24UA90200000008-КТ було визнане протиправним та скасоване 05.12.2024 Київським окружним адміністративним судом у справі №320/41603/24. Вищезнанене рішення набрало законної сили.
Відтак, ідентичність тентів, що розглядається у цьому позові та тентів, що розглядалися,зокрема у справі №320/41603/24 підтверджуються не тільки тими обставинами, що відповідач класифікував вказані товари за одним класифікаційним кодом згідно з УКТ ЗЕД 6306190000, а i висновками дослідження цих товарів у відомчій Спеціалізованій лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 16.01.2026 №1420003104-0006, від 28.02.2024 №142000-3104-0108, від 19.04.2024 №142000-3104-0142, від 17.05.2023 №48142000-3104-0180.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цi дані встановлюються зокрема висновками експертів.
Так, відповідно до правової позиції викладеної у пункті 21 постанови Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №260/1358/18, адміністративне провадження №К/9901/16491/19 встановлено: «Щодо допустимості доказів в адміністративному судочинстві, експертне дослідження іншої установи, зроблене за заявою декларанта, може бути доказом визначальних характеристик товару для його класифікації згідно з УКТ ЗЕД нарівні з експертним дослідженням спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу). Оцінка такого експертного дослідження, так само, як і експертного дослідження спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу, здійснюється судом за правилами оцінки доказів, визначених статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України».
Також, згідно з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №808/1432/16, адміністративне провадження № К/9901/15173/18: «З огляду на правову рівність учасників процедур митного контролю експертні установи, призначені декларантом не можуть мати інші права та завдання, ніж експертні установи, призначені митним органом».
При цьому, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 806/4585/15, адміністративне провадження № К/9901/13584/18 встановлено: «Колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій щодо визнання безпідставним твердження відповідача, що при проведенні товарознавчої експертизи, експерт вийшов за межі своїх повноважень визначивши код товару згідно з УКТЗЕД. Відповідно до п. 1 р. IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 до основних завдань товарознавчої експертизи відноситься визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності».
Наведене свідчить про необґрунтованість висновку відповідача про віднесення товару згідно митної декларації № 26UA902080800038U7 до коду УКТ ЗЕД 6306190000, у зв`язку з чим, рішення Черкаської митниці щодо класифікації товарів від 13.02.2026 №26UA90200000005-КТ є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості від 18.02.2026 №UA902080/2026/200001/2, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.
Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який; можна визначити.
Згідно пункту 34-1 частини 1 статті 4 Митного Кодексу України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. (частини 8, 9 статті 52 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс (частина 3 статті 54 МК України).
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно частини 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).
Згідно частини 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Відповідно до частини 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).
Згідно приписів пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару викладена Верховним Судом в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15.
Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено.
Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17.
Суд зауважує, що в електронному повідомленні від 18.02.2026 відповідачем не наведено жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не наведено жодних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як вбачається з матеріалів справи, у графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що «Поданий до митного оформлення банківський платіжний документ від 20.11.2025 №551 (на суму 5103232 дол. США) у графі «призначення платежу» посилається лише на зовнішньоекономічний договір, банківський платіжний документ від 24.09.2025 №409 (на суму 25517,79 дол. США) у графі «призначення платежу» посилається лише на зовнішньоекономічний договір, а дата даного платіжного документа - 24.09.2025 передує даті комерційного інвойса від 27.10.2025 №MW-25125-A (на суму 63790,40 дол. США), у зв`язку з чим невідомо, якої саме партії товарів, які постачаються за договором від 05.06.2023 №1539, стосується наданий митниці банківський платіжний документ - платіжна інструкція від 20.11.2025 №551 та від 24.09.2025 № 409».
Суд зауважує, 16.09.2025 продавець надав позивачу проформу інвойс № NSW-250916-TARPS на загальну суму 127 588,94 доларів США, на умовах передоплати та умовах поставки FOB порг QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020. 
Відтак, оплата платіжними інструкціями проводилася не на підставі комерційного інвойсу, а на підставі проформи інвойсу.
Крім цього, не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що банківські платіжні документи у графі «призначення платежу» посилається лише на зовнішньоекономічний договір. Так, у платіжному дорученні від 24.09.2025 №409 у графі призначення платежу вказано контракт від 05.06.2023 №1539 та назву товарів будівельні матеріали.
У платіжному дорученні від 20.11.2025 №551 у графі призначення платежу також вказано контракт від 05.06.2023 №1539 та назву товарів будівельні матеріали.
08 грудня 2025 позивач підготував до митниці листа про оплату товарів, у якому вказав, що він, як покупець здійснив оплату у розмірі 100% вартості товару, який поставляється по інвойсу MW-25125-A від 27.10.2025 від постачальника RIZHAO NEWSINWON PLASTIC CO., LTD., згідно контракту №1539 від 05.06.2023. Оплата 51 032,32 доларів США згідно платіжного доручення №409 від 20.11.2025 та 12 758,08 доларів США згідно платіжного доручення №409 від 24.09.2025. Решту суми згідно платіжних доручень буде використано для оплати інших замовлень.
Суд звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Верховний Суд у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16 зазначив, що розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості.
Також, у графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що «Відповідно т. 2.1. зовнішньоекономічного договору від 05.06.2023 №1539, якість товару. що поставляється за цим контрактом, має підтверджуватись сертифікатами (якості (відповідності) заводу-виробника, однак декларантом не надано сертифікатами. якості (відповідності) заводу-виробника».
Суд зауважує, що сертифікат якості (виробника) - це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості продукції виробника, отримані в результаті лабораторних випробувань, а також інформацію про їх відповідність вимогам нормативних документів. Таким чином наявність чи відсутність вказаних документів жодним чином не впливає на вартість товару, оскільки не містить вартісних показників.
Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.
Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі №810/690/17. 
У графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що в зовнішньо-економічному договорі відсутні відомості про включення до ціни товару вартості страхування, в митній декларації та декларації митної вартості декларантом не було заявлено митниці відомості про страхові документи та витрати на страхування, які є обов`язковою складовою митної вартості товару.
Щодо зазначених тверджень про протиправність витребування додаткових документів та коригування митної вартості з вказаних підстав свідчать ті обставини, що 05.01.2026 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав довідку про транспортні витрати №17. У довідці зазначено, що вантаж не страхувався.
За відсутності страхування документи щодо страхування не надаються митному органу, що кореспондується з вимогами пункту 3 статті 53 Митного кодексу України: - декларант зобов`язаний надати для підтвердження заявленої митної вартості товарів страхові документи та документи що підтверджують вартість страхування, якщо таке здійснювалось.
В статті В.5 "Страхування" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) страхування".
В постановах від 26.03.2019 року у справі №814/921/17, від 24.12.2020 року у справі №814/1046/16 Верховний Суд щодо подібних спірних правовідносин дійшов висновку, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом були надані письмові обґрунтовані пояснення, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2018 у справі №803/1112/17, якщо за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.
Таким чином у декларанта відсутній обов`язок доведення факту здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення.
Також відповідач, як підстави для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на ті обставини, що є рахунку від 17.12.2025 №5653585047 від імені Mepск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. В рахунках від 19.12.2025 №5653386172 та від 05.01.2026 № 5653592507 від імені MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів. Станом на 18.02.2026 митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків.
Судом встановлено, 05.01.2026 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «Мерек Україна Лтд» виписав довідку про транспортні витрати №17. У довідці зазначено вартість послуг транспортування товарів за межами території України в розмірі 130 337,27 грн, а також 3121,86 доларів США.
Суд зауважує, що відповідач не зазначив жодних сумнівів щодо розміру вартості послуг за перевезення товарів у розмірі 130 537.27 грн, а також 3121,86 доларів США, зокрема що вартість таких послуг є недійсною, неправдивою чи заниженою. А передбачена ст. 363 МК України автоматизована система управління ризиками, що застосовується митними органами та є складовою частиною єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів, під час митного контролю не вказала на необхідність проведення перевірки митної вартості, втому числі вартості транспортування.
Щодо твердження відповідача про ненадання позивачем копії митної декларації країни відправлення (Китай) без перекладу, в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями, суд зауважує.
Перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у ст. 53 МК України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення». Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів. Таким чином, твердження відповідача щодо неможливості перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товару у зв 'язку з ненаданням перекладу митної декларації країни відправлення, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві та спростовується наданими позивачем документами. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 815/5838/17 від 15.02.2024.
Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття53), заборонено.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17, від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020.
Матеріалами справи підтверджено подання позивачем разом з митною декларацією необхідних та додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Отже, зазначені відповідачем у спірному рішенні обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.
Згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, відповідач у графі 33 спірного рішення не зазначив послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Митний орган також не вказав про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
У митній декларації, що подавалася позивачем до митного органу, були задекларовані товари за ціною 63 790,40 доларів США на умовах передоплати, на умовах поставки FOB порт QINGDAO (Китай) згідно з правилами Інкотермс 2020, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту Qindao в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну, що імпортовані в Україну на умовах передоплати.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідач у спірному рішенні не навів обгрунтування числового значення визначеної митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, чим не виконав вимоги ст. 55 МК України. Крім цього, не вказав у спірному рішенні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов чим не виконав вимоги Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Також, не навів порівняння характеристик товарів, не вказав обгрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), тощо. 
Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованих товарів з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованих товарів та жодних розбіжностей не містять.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, а інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.
На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.
Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: "…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...".
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
За таких умов суд доходить висновку, що рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості від 18.02.2026 №UA902080/2026/200001/2 є необґрунтованими, а тому протиправним та таким, що підлягають скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Будпостач", суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Черкаської митниці суму судового збору у розмірі 15 528,41 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Будпостач" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці щодо класифікації товарів від 13.02.2026 №26UA90200000005-КТ.
Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості від 18.02.2026 №UA902080/2026/200001/2.
Стягнути на користь Приватного підприємства “Будпостач” (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-Е, кім. 314, ЄДРПОУ 24267110) сплачений судовий збір у розмірі 15 528,41 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці (18007, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 76, код ЄДРПОУ 44005652).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.