Справа № 159/1653/26
Провадження № 2-о/159/99/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
за участі секретаря судових засідань Посполітак Г.О.,
заявника ОСОБА_1 ,
представниці заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 2,54 га та 2,57 га передані для ведення особистого селянського господарства, які розташовані та території Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. З листопада 2014 року заявник постійно проживав разом з матір`ю, здійснював за нею догляд, організував її поховання і надалі проживає в її будинку та користується її майном. Інших спадкоємців не має. Заявник звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення його спадкових прав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.
20.04.2026 судове засідання відкладено для витребування доказів та виклику свідків.
18.05.2026 судове засідання відкладено для ухвалення та проголошення судового рішення.
В судовому засіданні заявник та його представниця підтримали заявлені вимоги, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Заінтересована особа ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, підтримує заявлені вимоги.
У відповідності до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Вказане означає, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.
Постійним є проживання в певному місці впродовж більше ніж 183 дні на рік.
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білашів Ковельського району Волинської області.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.1962.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.06.2003.
В довідці Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 10.11.2025 №95 зазначається, що згідно запису в погосподарській книзі №3 за 2011-2015 роки по АДРЕСА_1 , з 1961 року була зареєстрована ОСОБА_4 i була виписана в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному житловому будинку нa день смерті останньої інших осіб зареєстровано не було. Заповіти від імені ОСОБА_4 в Білашівській сільській раді не посвідчувалися.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 2,54 га та земельну ділянку площею 2,57 га, які розташовані на території Білашівської сільської ради та передані для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №116607 від 07.07.2003 і Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВК №118542 від 03.08.2004.
Заявник звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В. з заявою про прийняття спадщини, яка повідомила, що у зв`язку з тим що відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус не може встановити факт спільного проживання та завести спадкову справу після смерті останньої.
Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 85029565 від 28.04.2026 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №85029642 від 28.04.2026 вбачається, що заповіти від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , не посвідчувалися, спадкова справа після її смерті не відкривалася.
На підтвердження факту постійного проживання з спадкодавицею ОСОБА_1 заявником надано медичну картку стаціонарного хворого №9934-1062 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої остання дійсно страждала на закритий медіальний перелом шийки правової стегнової кістки зі зміщенням, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороби та інше. 
Суд звертає увагу, що надана медична документація підтверджує стан здоров`я та лікування ОСОБА_4 у 2005 році, однак будь-яких відомостей про стан здоров`я та лікування ОСОБА_4 у 2014-2015 роках, заявником не надано.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно з практикою Верховного Суду України, медична документація сама по собі не є беззаперечним доказом спільного проживання або ведення спільного господарства, а лише підтверджує факт звернення за допомогою.
Заявником надана довідка Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від 10.03.2026 №17 відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ( день її смерті). Довідка видана на підставі підтверджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що заявник з 2014 року проживав з матір`ю, купував продукти та доглядав її, так як за віком і за станом здоров`я, вона потребувала стороннього догляду. 
Разом з тим, з показів свідків неможливо достовірно встановити характер проживання (постійний чи тимчасовий).
Суд критично оцінює усні свідчення, якщо вони не підкріплені документально, бо свідки можуть помилятися щодо юридичного статусу проживання (регулярність візитів, ведення спільного господарства тощо).
Показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 на момент смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обставини того, що заявник доглядав за матір`ю та здійснював її поховання не може свідчити про факт постійного проживання із спадкодавцем на день її смерті, оскільки догляд не означає обов`язкове проживання з особою, над якою він здійснюється та може відбуватися у різних формах.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи, що заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження постійного проживання впродовж не менше ніж 183 дні за адресою: АДРЕСА_1 до дати смерті матері, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.
Судові витрати залишити за заявником.
Керуючись ст. ст. 11-13, 80, 81, 89, 90, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Представниця заявника: адвокат Хомич Анна Володимирівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність № 989 від 22.01.2018.
Заінтересована особа: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, місцезнаходження: вул. Лесі Українки, 20, с. Колодяжне, Ковельський район, Волинська область, ЄДРПОУ 04333974.
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:	А. В. ЧАЛИЙ