Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року Справа№200/10301/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії № 057350007521 від 23.12.2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 17.12.2025 ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII із зменшенням віку, зарахувавши до підземного пільгового стажу за списком №1 “підземні”, що дає право на пенсію на пільгових умовах не врахованих періодів за підземною професією з повним робочим днем під землею з 22.08.1992 по 14.04.1994, з 30.12.2005 по 31.12.2006 , з 02.05.2020 по 30.05.2020 р., до пільгового підземного стажу для права на пенсію час навчання за спеціальністю з 01.09.1988 р. по з 05.04.1991 р. у професійно-технічному навчальному закладі, та при повторному розгляді заяви страховий стаж обрахувати для права на пенсію в розмірі за віком відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступним чином - за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, до страхового стажу додатково зарахувати по одному року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем незаконно не зараховано періоди з 22.08.1992 по 14.04.1994, з 30.12.2005 по 31.12.2006 , з 02.05.2020 по 30.05.2020 до підземного пільгового стажу за списком №1 “підземні”, що дає право на пенсію на пільгових умовах, при цьому згідно з відомостями трудової книжки позивача АМ110973 наявні записи щодо зайнятості за підземною професією з повним робочим днем.
Зауважив, що відповідно до матеріалів пенсійної справи позивачу не повідомлялось про продовження строку перевірки пільгової довідки, рішення про продовження строку розгляду заяви відповідачем не приймалося. До того ж причиною відмови в призначенні пенсії не може бути призначення перевірки довідки.
За доводами позивача фактичні обставини та докази підтверджують те, що позивач виконав вимогу законодавства, а саме навчання у професійно-технічному навчальному закладі, і зарахування на роботу за набутою професією. Також позивачем надано відповідачу довідку Державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» від 08.12.2025 року № 22ПФУ на підтвердження часу навчання з 01.09.1988 року по з 05.04.1991 року у професійно-технічному навчальному закладі, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. 
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зокрема, відповідач зазначав, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди таким особам пенсії призначаються за нормами цього Закону (тобто Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). 
Згідно з ст. 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, норми щодо можливості визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та пенсійного віку особи за нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не підлягають застосуванню після набрання чинності Законом № 2148.
Також вказував на правомірність прийнятого спірного рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
17.12.2025 року позивач звернувся через вебпортал із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- ІV.
За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії позивача була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким прийнято рішення від 23.12.2025 року № 057350007521 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж – 25 років професій за постановою № 202 чи 20 років провідних професій (ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до рішення від 23.12.2025 року № 057350007521 зазначено таке.
Вік заявника 52 роки, дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.12.2025 року.
При визначенні права на пенсійне забезпечення шахтарів застосовується статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах (робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин) – якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Страховий стаж становить 11 років 11 місяців 20 днів, стаж з урахуванням кратності за Списком №1 становить 18 років 11 місяців 20 днів. 
Пільговий стаж особи становить:
- 7 років 5 місяців 25 днів (професії за постановою №202 (25));
- 6 років 9 місяців 25 днів (роботи підземні, провідні професії (20)). 
За доданими документами до страхового стажу не враховано:
- період роботи в колгоспі з 15.04.1990 року по 15.03.1992 року згідно з довідкою від 31.10.2023 року №02-17/2601, оскільки в довідці ПІБ значиться із скороченням;
- період навчання з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року згідно довідки від 08.12.2025 року, оскільки в первинних документах прізвище заявника значиться ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 (рос.мова). 
За доданими документами до пільгового стажу не враховано:
- період роботи з 22.08.1992 по 14.04.1994, оскільки в наданій пільговій довідці від 18.10.2023 року № 529 посилання на Список №1, а не на частину 3 статті 114 Закону №1058. Атестацію робочого місця працівників за вище зазначений період роботи заявником не надано.
Пенсійний вік визначений пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 становить 50 років та за наявності страхового стажу 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Зазначено, що для визначення права на пільгове призначення пенсії по Списку №1 необхідно надати: 
- довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 2-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що зараховується до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 206 року №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105;
- документи про проведення атестації робочих місць за умови праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Не погодившись із рішенням № 057350007521 від 23.12.2025 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі № 200/10301/25. Призначено дану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV).
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Конституційний Суд України 23.01.2020 року за результатами розгляду справи № 1-5/2018 (746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:
- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;
- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Суд звертає увагу, що як згідно редакції пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, так і відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах чоловіки мають після досягнення 50 років.
Також при розгляді заяви позивача про призначення пенсії слід враховувати висновки Верховного суду, викладені в постанові від 21 квітня 2021 року у зразковій справі №360/3611/20, відповідно до яких має право на призначення пенсії особа, яка:
звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;
набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, право на призначення пенсії особа має, якщо відповідає одночасно всім переліченим вище в Законі № 1788 умовам.
При цьому застосування законодавцем терміну «після досягнення 50 років» свідчить про встановлення мінімального віку в 50 років для призначення пенсії на пільгових умовах за п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788, що є обов`язковою умовою.
Положення абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 про те, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам, - є додатковою можливістю вийти на пенсію раніше 60-річного віку за певної умови, проте, не раніше 50 років. Приписи абзацу четвертого п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788 підлягають застосуванню у нерозривному взаємозв`язку з нормами попередніх абзаців цього ж пункту.
Крім того, вимога щодо пільгового стажу містить вислів «не менше 10 років», тобто, при наявності більше 10 років такого стажу все одно право на призначення пенсії виникає після досягнення 50 років.
Тобто, відносно позивача Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) не вплинуло на регулювання спірних відносин, оскільки умови призначення пенсії залишилися незмінними: вік - 50 років за наявності пільгового стажу за списком №1 не менше 10 років.
Відповідно до спірного рішення вік позивача при зверненні до Пенсійного фонду України – 52 роки, страховий стаж позивача становить 11 років 11 місяців 20 днів, стаж з урахуванням кратності за Списком №1 становить 18 років 11 місяців 20 днів. 
Пільговий стаж особи становить 7 років 5 місяців 25 днів (професії за постановою №202 (25)); 6 років 9 місяців 25 днів (роботи підземні, провідні професії (20)). 
За доданими документами до страхового стажу не враховано:
- період роботи в колгоспі з 15.04.1990 року по 15.03.1992 року згідно з довідкою від 31.10.2023 року №02-17/2601, оскільки в довідці ПІБ значиться із скороченням;
- період навчання з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року згідно довідки від 08.12.2025 року, оскільки в первинних документах прізвище заявника значиться ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 (рос.мова). 
За доданими документами до пільгового стажу не враховано:
- період роботи з 22.08.1992 по 14.04.1994, оскільки в наданій пільговій довідці від 18.10.2023 року № 529 посилання на Список №1, а не на частину 3 статті 114 Закону №1058. Атестацію робочого місця працівників за вище зазначений період роботи заявником не надано.
Відповідно до позовних вимог позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового підземного стажу з 22.08.1992 року по 14.04.1994 року, з 30.12.2005 року по 31.12.2006 , з 02.05.2020 по 30.05.2020 року, навчання за спеціальністю з 01.09.1988 року по з 05.04.1991 року.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у спірний період:
- з 03.06.1992 року по 23.06.1993 року переведено гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті;
- з 24.06.1993 року по 14.04.1994 року переведено гірничим робітником очисного забою підземно з повним робочим днем в шахті;
- з 01.02.2005 року по 31.12.2006 року прийнято в Шахту «Білозерська» гірником очисного забою 4 розряду підземно з повним робочим днем в шахті;
- з 02.05.2020 по 30.05.2020 року працював гірником очисного забою 4 розряду підземно з повним робочим днем в шахті в ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля».
Зазначені професії віднесені до Списку № 1 підземних робіт, а виконувані позивачем роботи відповідають видам робіт, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.
Згідно з п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до приписів пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Суд зазначає, що трудова книжки позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення та наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею.
При цьому, докази, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період відповідачем суду не надано.
Окрім того, відповідачем не надано доказів проведення перевірки даних, зазначених у трудовій книжці позивача, у разі наявності сумнівів у достовірності наведених у них відомостей чи доказів здійснення відповідних запитів до державних органів.
Також позивачем надано відповідачу уточнюючі довідки: довідка від 18.10.2023 №528 видано ТДВ «Шахта «Білозерська»; довідка від 16.12.2024 року №166 видано ВП «Шахтоуправління «Новодонецьке»; довідка від 18.10.2023 №529 року видану ТДВ «Шахта «Білозерська»; довідку від 18.10.2023 №530 видану ТДВ «Шахта «Білозерська»; довідку від 15.12.2024 №535 видано ВП «Шахтоуправління «Добропільське»; довідка від 23.10.2023 №1/2429 видано ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».
Відповідачем не надано доказів проведення перевірки даних, зазначених у трудовій книжці позивача та у поданих ним уточнюючих довідок, у разі наявності сумнівів у достовірності наведених у них відомостей чи доказів здійснення відповідних запитів до державних органів, як і не подав до суду доказів того, що подані позивачем документи містить неправдиві або недостовірні дані.
При цьому, докази, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день під землею та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період відповідачем суду не надано, тому період роботи з 22.08.1992 року по 14.04.1994 року, з 30.12.2005 року по 31.12.2006 року, з 02.05.2020 року по 30.05.2020 року, підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Щодо періоду навчання з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року, то суд зазначає.
Відповідно до абзацу 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
З аналізу наведених норм випливає, що для зарахування відповідного періоду навчання до пільгового стажу особа після його завершення повинна працевлаштуватися за професією, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
За змістом спірного рішення № 057350007521 від 23.12.2025 року відповідачем не зараховано до пільгового стажу період навчання з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року згідно з довідкою від 08.12.2025 року, оскільки в первинних документах прізвище заявника значиться ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 (рос.мова). 
Суд зауважує, що відповідно до довідки від 08.12.2025 року № 22ПФ Державного навчального закладу «Білецький професійний ліцей», вадана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач дійсно навчався в Професійно-технічному училищі № 83, м. Білицьке, Донецької області за професією «Електрослюсар підземний з умінням виконувати роботу машиніста гірничо-видобувної машини» з 01.09.1988 р. наказ про зарахування №72-к від 28.08.1988 р. Відраховано з 05.04.1991 року у зв`язку з працевлаштуванням наказ «Про дострокову атестацію» №24-к від 05.04.1991 року та здобув кваліфікацію електрослюсар підземний. 
Також у вказаній довідці зазначено, що в поіменній книзі помилка у написанні прізвища записано ОСОБА_1 , а треба ОСОБА_1 . Підстава: поіменний номер 8652, книга наказів про зарахування та відрахування. 
Підстава видачі довідки - поіменний номер 8652, книга наказів про зарахування та відрахування.
Зауважено, що 1 вересня 2004 року Професійно-технічне училище №83 було змінено назву на Білицький професійний ліцей (наказ Міністерства освіти і науки України №518 від 22.04.2004 року), з лютого 2015 року Білицький професійний ліцей було змінено назву на Державний навчальний заклад «Білицький професійний ліцей» (наказ Державного навчального закладу «Білицький професійний ліцей» №14-НВР від 03.02.2015 року).
Вказана довідка містить печатку та підпис відповідальної особи.
Доказів того, що вказана довідка містить неправомірні відомості відповідачем суду не надано.
Отже, довідкою від 08.12.2025 року № 22ПФ у повній мірі підтверджено факт навчання позивача Професійно-технічному училищі № 83 та період навчання, тому суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні цього періоду до пільгового стажу позивача .
Суд зауважує, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з абзацом 4 пункту 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Тобто, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, або виникли сумніви щодо їх змісту, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, або самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини тощо.
Натомість пенсійний орган всупереч нормам чинного законодавства не скористався наданими повноваженнями.
Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення № 057350007521 від 23.12.2025 року про відмову в призначенні пенсії позивачу прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також порядок обрахунку стажу за даних обставин справи відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду України, в даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності відповідача, яким було прийнято рішення за заявою позивача про призначення пенсії, та за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 02 березня 2015 року № 213-VIII із зменшенням віку, зарахувавши до підземного пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 22.08.1992 року по 14.04.1994 року, з 30.12.2005 року по 31.12.2006 року, з 02.05.2020 року по 30.05.2020 року, період навчання за спеціальністю у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року.
Таким чином позов підлягає задоволенню з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України. 
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (місцезнаходження: 58002, Чернівецька область, м. Чернівці, площа Центральна, 3, код ЄДРПОУ 40329345) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 057350007521 від 23.12.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 02 березня 2015 року № 213-VIII із зменшенням віку, зарахувавши до підземного пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 22.08.1992 року по 14.04.1994 року, з 30.12.2005 року по 31.12.2006 року, з 02.05.2020 року по 30.05.2020 року, період навчання за спеціальністю у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1988 року по 05.04.1991 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Повне рішення складене 22 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч