КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 року м. Київ справа №320/43187/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ САД» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ САД» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати винесене Головним управління Державної податкової служби у Київській області податкове повідомлення-рішення № 25875/0709 від 21.05.2024.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення незаконним та таким, що суперечить податковому законодавству, враховуючи, що станом на проведення перевірки та прийняття оскаржуваного ППР строк для зберігання товару у митному режимі митного складу, встановлений ст. 125 Митного кодексу України не сплинув, а також, з огляду на те, що спірний імпортний платіж знятий з валютного нагляду, тому останній переконаний, що ним не порушено граничного строку розрахунку за операцією договору. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки порушення позивачем вимог діючого законодавства є доведеними та відображені в акті, штрафна санкція застосована до позивача правомірно, оскільки станом на останній день перевірки, відповідно до наданих оборотно-сальдових відомостей по рахунку № 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» по спірному контракту встановлено дебіторську заборгованість в сумі 21920 доларів США, тоді як висновки центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, на продовження термінів розрахунку з нерезидентом до перевірки не надано.
На підставі вказаного у задоволені позовних вимог просив відмовити.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ САД», код ЄДРПОУ: 38890954, місцезнаходження: 07403, м. Бровари, вул. О.Онікієнка, буд. 61, зареєстрована у якості юридичної особи з 09.09.2013, основний вид економічної діяльності за КВЕД: 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; інші види: 64.91 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 82.92 Пакування; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах; 20.20 Виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.22 Оптова торгівля квітами та рослинами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 22.22 Виробництво тари з пластмас, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Київській області (Броварська ДПІ) що підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
5 червня 2023 між позивачем (покупцем) та компанією «Нанжинг Ессенс Файн – Кемікал, Ко Лтд.» (продавцем) було укладено Контракт купівлі-продажу № 23ESW1CC/FG01.
Відповідно до предмету вказаного контракту, закріпленого у п 1, покупець зобов`язується оплатити поставлені хімікати. Продавець має право знизити кількість хімікатів, що поставляються, в залежності від ситуації на ринку, про що покупець має бути повідомлений.
Ціна та загальна вартість контракту означена у пункті 2 Контракту, та за приписами пп.2.1 п. 2 ціни на хімікати вказані в узгодженої Специфікації, встановлюються у доларах США. Загальна вартість Контракту, із вартістю тари, упаковки, маркування і вартості доставки на умовах CIF – Одеса, Іллічівськ (Україна) складає: 21920,00 доларів США.
Відповідно до п. 3 оплата за цим Контрактом здійснюється шляхом перерахування суми в доларах США на рахунок продавця у 100% передплата.
Згідно з пп.4.1. п. 4 Контракту хімікати постачаються, орієнтовно, з 10.07.2023 (з моменту готовності хімікатів до постачання) до 10.110.2023.
5 червня 2023 року між покупцем та продавцем було узгоджено Специфікацію, що є Додатком № 1 до Контракту №23ESW1CC/FG01, відповідно до якої у кількості 16000,00 кг. Ціною 1,37 дол. США за кг., загальною сумою 21920,00 дол. США буде поставлено хімікати під назвою: СлізнеСтоп, ГР (метальдегід 6%).
На постачання хімікатів 26.06.2023 було складено інвойс № 23ESW1CC/FG01 та проформа інвойс (переклад).
7 липня 2023 року ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» було направлено SWIFT переказ у розмірі 21920,00 дол. США на рахунок продавця нерезидента.
У свою чергу та компанією «Нанжинг Ессенс Файн – Кемікал, Ко Лтд.» було складено митну експортну декларацію Китайської Народної Республіки на відправлення товару (гранульований засіб із 6% метальдегідом 0.2 для дизенсекції/ 6% метальдегід, лігнін – 49%, каолінова глина – 45% 0/пакування не для роздрібного продажу/без торгової марки/без моделі/08-62-3 у кількості 16000,00 кг., ціною за одиницю 1,3700 дол США, загальною ціною 21920,00 дол. США. 
Згідно інвойсу № 23ESW1CC/FG01 від 26.06.2023 ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» звернувся до Київської митниці ДМС України з митною декларацією ІМ ЕА 23UA100320027171U5 щодо митного оформлення ввезеного товару.
Зважаючи на необхідність у проведені експертизи на вимогу Київської митниці товар позивача було затримано та відібрано проби зразків з метою проведення дослідження та направлено товар на експертизу до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, у зв`язку із чим 7 вересня 2023 року товар з дозволу, та за рішенням Митного органу в особі Київської митниці, був поміщений на тимчасове зберігання під митним контролем на склад тимчасового зберігання на строк до 06.12.2023, відповідно до Акту S/0505/V/01/07 від 07.09.2023.
При цьому, до закінчення строку тимчасового зберігання товару, на виконання вимог Митного кодексу України, між позивачем та утримувачем митного складу за адресою: Україна, м. Бориспіль, вул. Привокзальна, б. 21 (запис у реєстрі митних складів № М/0698/V/00 від 8.08.2023), ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС» було укладено Договір № 30//Т/МС від 30.11.2023, та товар було поміщено в режим митного складу, що підтверджується митною декларацією ІМ 74 ДЕ23UA100200200616399UО від 05.12.2023.
Після проведення експертизи ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» була подана додаткова митна декларація від 19.10.2023 ІМ 40 ДЕ № 23UAА100320034636U0, за результатом розгляду якої Київської митниці ДМС України оформила рішення – Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2023/000927 від 19.10.2023.
ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» не погодився із таким рішенням Київської митниці ДМС України оскаржив його у судовому порядку, в результаті чого ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 відкрито провадження у справі № 320/3543/24. Розгляд справи, станом на час прийняття рішення у цій справі триває.
24 квітня 2024 року на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 04.04.2024 № 903-п, направлення на перевірку від 11.04.2024 № 3261/10-36-07-09 та відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75. Ст..75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78, ст.. 82, п.п. 69.21 , 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» Головним управлінням ДПС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» (податковий номер 38890954) з питань дотримання: вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньо-економічним контрактом від 05.06.2023 № 23ESW1CC/FG01 з нерезидентом Nanjing Essence Fine-Chemical Co., Ltd (Китай), за період з 05.06.2023 по 17.04.2024, за результатами якої складено Акт № 26026/10-36-07-09-10/38890954 від 24.04.2024.
У висновках цього Акту вказано про встановлені порушення ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІМЕЙНИЙ САД» частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VITI «Про валюту і валютні операції» та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», а саме порушено граничні строки розрахунків по зовнішньоекономічному контракту від 05.06.2023 № 23ESW1CC/FG01, який укладено з нерезидентом Nanjing Essence Fine-Chemical Co., Ltd (Китай), на загальну суму 21 920,00 доларів США (еквів. 801 583,71 грн.).
ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» із такими висновками не погодилось, надало заперечення на Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 24.04.2024 № 26026/10-36-07-09-10/38890954, за результатом розгляду яких, ГУ ДПС у Київській області надало відповідь від 17.05.2024 вих.№ 5894/12/10-36-07-09 «Про розгляд заперечень», в якій повідомило товариство, що залишає висновки Акту без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі означеного Акту, враховуючи заперечення ,Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 25875/0709, яким до позивача за порушення ч. 3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473- VIІІ «Про валюту і валютні операції» (порушення граничних строків розрахунків по зовнішньоекономічному контракту від 05.06.2023 № 23ESW1CC/FG01 у період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійснення якої вчинені ці порушення з 05.06.2023 по 17.04.2024, застосовано штрафну санкцію у розмірі 326080,27 грн.
ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» не погодився із цим ППР, оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України від 23.07.2024 № 22372/6/99-00-06-01-02-06 Скаргу товариства залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 25875/0709 – без змін.
При цьому, з наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач звертався до АТ Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» із листом щодо наявності/відсутності порушень з боку ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» законодавчо встановлених строків розрахунків за операціями по спірному контракту, які знаходяться на валютному контролі, у відповідь на який, АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» листом від 06.05.2024 вих.№ 20.1.0.0.0/7/20240506/19 повідомило останньому, що по ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» відсутні порушення законодавчо встановлених строків розрахунків за операціями по спірному контракту, а також, додатково, повідомлено, що станом на 04.12.2023 існувала заборгованість у сумі 21920,00 доларів США, у зв`язку з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків, яка була знята з валютного нагляду відповідно Постанови № 7 від 02.01.2019 р. 4 п.25.1 (імпортний платіж HSKLN0607B03GK.1 від 07.06.2023 на суму 21920,00 дол. США МД UA1002002023.66399 від 05.12.2023 у сумі 21920,00 дол. США. 
Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, що проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно із пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з пп. 14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено та встановлено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який введений в дію з 07.02.2019 року.
Отже, спірні правовідносини врегульовані Законом № 2473, Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 (далі Положення) та Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 (далі - Інструкція).
Суд звертає увагу на те, що з преамбули Закону України «Про валюту і валютні операції» вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина 4 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина 6 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина 8 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
При цьому суд зазначає, що хоча положеннями Закону України «Про валюту і валютні операції» не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон України «Про валюту і валютні операції» та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.
Відповідно до положень абзацу 2 частини 8 статті 16 Закону України «Про валюту і валютні операції» рішення про застосування до уповноважених установ, суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається органами валютного нагляду відповідно до компетенції, визначеної частинами п`ятою і шостою статті 11 цього Закону, у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення.
Відповідно до частини 10 статі 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом. Органом валютного нагляду відповідно до цього Закону є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).
Відповідно до положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про валюту і валютні операції» за порушення вимог валютного законодавства (крім порушення строків за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлюється згідно із статтею 13 цього Закону) можуть бути застосовані:
- до юридичних осіб (крім уповноважених установ) - заходи впливу у вигляді штрафних санкцій;
- до фізичних осіб, посадових осіб уповноважених установ, посадових осіб юридичних осіб - заходи впливу у вигляді штрафів, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право адекватно вчиненому порушенню застосувати до юридичних осіб (крім уповноважених установ) захід впливу у вигляді штрафних санкцій у розмірі до 100 відсотків суми операції, проведеної з порушенням валютного законодавства (частина 4 статті 14 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Аналіз наведених положень свідчить, що Закон України «Про валюту і валютні операції» розмежовує заходи впливу, до яких віднесено штрафні санкції і штрафи, які передбачені статтею 14 вказаного Закону, та пеню за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, нарахування якої врегульовано статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».
Отже, положення абзацу другого частини восьмої статті 16 Закону № 2473-VIII, яким визначено, що рішення про застосування до суб`єктів валютних операцій заходів впливу приймається у порядку, визначеному законодавством, що діє на день прийняття відповідного рішення, не є застосовним по відношенню до пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті, оскільки така (пеня) не є заходом впливу, перелік яких наведено у статті 14 Закону України «Про валюту і валютні операції».
Частинами 1 - 3 статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.
Отже, суд доходить висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема частиною 1 статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
При цьому, ч.7 ст.13 Закону №2473 має перелік випадків при настанні яких не нараховується пеня, і суд зазначає, що такий перелік є вичерпаним.
Так за положеннями згаданої норми, у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника- нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
Отже, враховуючи, що у вказаному переліку відсутнє посилання на звільнення суб`єкта від застосування штрафних санкцій у випадку розміщення товару в режимі митного складу у зв`язку із зупиненням товару, або в іншому випадку, суд доходить висновку про помилковість доводів позивача в цій частині.
Щодо доводів позивача стосовно того, що операція по спірному контракту була знята Банком з валютного нагляду суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно довідки, на яку посилається позивач безпосередньо Банком зазначено, що по ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» станом на 04.12.2023 існувала заборгованість в сумі 21920,00 дол. США., про що банком було зазначено у відповідному звіті за 2023 рік.
Крім цього, згідно означеної довідки Банку, відсутність порушень з боку ТОВ «СІМЕЙНИЙ САД» законодавче встановлених строків розрахунків по операціям по спірному контракту та відсутність заборгованості була засвідчена станом на 06.05.2024.
Відповідно до вимог п. 9 розділу ІІІ зазначеної Інструкції банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:
1) якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);
2) у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;
3) у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 Імпорт, IM-41 Реімпорт, ІМ-51 Переробка на митній території, IM-72 Безмитна торгівля, IM-75 Відмова на користь держави, IM-76 Знищення або руйнування (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД);
4) у разі імпорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - після пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі);
5) у разі імпорту продукції без її увезення на територію України - після зарахування грошових коштів від нерезидента на поточний рахунок резидента в банку в разі продажу нерезиденту продукції в повному обсязі за межами України (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за продаж нерезиденту продукції за межами України здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за продукцію) або подання документів, що підтверджують використання резидентом продукції за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором;
6) у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.
Таким чином доводи позивача щодо відсутності порушень законодавчо встановлених строків розрахунків по операціям по спірному контракту не підтверджуються наданою довідкою банку, а, навпаки, засвідчують факт того, що контролюючим органом правильно встановлено порушення граничного строку розрахунку , встановленого НБУ, за операцією імпорту за контрактом від 05.06.2023 № 23ЕSW1CC/FG01/01/
З огляду на викладене, ретельно проаналізувавши доводи позивача у взаємозв`язку із нормативно-правовими актами, якими врегульовані спірні правовідносини, суд не знайшов підстав для задоволення позову.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст.2 КАС України).
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
З урахуванням положень статті 139 розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЙНИЙ САД» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.