ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

03 липня 2026 року	Справа №160/11022/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.04.2026 року (24.04.2026 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладене у листі від 27.02.2026 року №548/6/4640, щодо відмови внести зміни в довідку військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру “Головного військового клінічного госпіталю” міста Києва міста Києва за №1904-Х від 13.11.2023 року в частині визначення ступеню отриманого позивачем ОСОБА_1 поранення та змінення із легкого на тяжкий ступінь;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 по суті та переглянути довідку військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру “Головного військового клінічного госпіталю” міста Києва за №1904-X від 13.11.2023 року щодо визначення ступеня тяжкості поранення клінічного госпіталю” міста Києва за №1904-Х від 13.11.2023 року, визначивши травму ОСОБА_1 як тяжку.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач фактично ухилився від повного та належного розгляду заяви позивача по суті та переклав вирішення порушених питань на інші медичні заклади, що, на думку позивача, суперечить вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року. Так, позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України із заявою про: перегляд ступеня тяжкості мінно-вибухової травми, визначеної у довідці ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» №1904-х від 13.11.2023 року як «легка», та встановлення її як «тяжка»; визнання поранення таким, що пов`язане з виконанням службових обов`язків під час захисту Батьківщини. За результатами розгляду зазначеної заяви Центральною військово-лікарською комісією ЗС України прийнято рішення лише в частині встановлення причинного зв`язку поранення із захистом Батьківщини, тоді як питання перегляду ступеня тяжкості поранення залишилось фактично нерозглянутим. Зокрема, згідно з протоколом засідання ЦВЛК від 26.02.2026 року №2026-0226-1559-5715-0 встановлено, що комісією розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо перегляду причинного зв`язку поранення, оформленого довідкою ВЛК №1904-х від 13.11.2023 року, а також довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2024 №3337/1. При цьому у резолютивній частині протоколу зазначено, що: «травму, поранення … ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини». Водночас у зазначеному протоколі відсутні будь-які висновки щодо перегляду або зміни ступеня тяжкості поранення, визначеного у довідці ВЛК №1904-х від 13.11.2023 року, що свідчить про фактичне не вирішення цього питання по суті. Таким чином, питання, порушене позивачем у заяві щодо зміни ступеня тяжкості поранення з «легкого» на «тяжкий», на розгляд комісії фактично не виносилось та не було вирішено. Разом із тим, із змісту протоколу засідання ЦВЛК від 26.02.2026 року вбачається, що комісією детально наведено опис клінічних наслідків мінно-вибухової травми від 15.10.2023 року, зокрема: вогнепальні осколкові поранення правого ока тяжкого ступеня; контузія тяжкого ступеня лівого ока; акубаротравма; множинні осколкові поранення обличчя та шиї; інші ушкодження, підтверджені довідкою про обставини травми від 09.11.2023 №10889. Згідно з довідкою ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» №1904-х від 13.11.2023 року первинно встановлено, що мінно-вибухова травма, отримана 15.10.2023 року, відноситься до «легкого ступеня», а також зазначено, що поранення пов`язане з проходженням військової служби. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що у подальшому, після тривалого лікування та численних оперативних втручань, стан здоров`я позивача значно ускладнився, що підтверджується висновками повторних військово-лікарських комісій. Зокрема, за результатами подальших ВЛК та свідоцтва про хворобу №28-х від 07.01.2025 року встановлено наслідки мінно-вибухової травми, які включають: тяжке ураження правого ока з посттравматичною катарактою, рубцевими змінами та значним зниженням зору; контузію тяжкого ступеня лівого ока з відшаруванням сітківки та наслідками оперативного лікування; акубаротравму з розвитком хронічної двобічної змішаної приглухуватості (зліва - глухота); множинні осколкові поранення кінцівок з рубцевими змінами. При цьому всі зазначені наслідки у сукупності за своїм характером та клінічним перебігом у подальшому були віднесені до тяжкого ступеня ушкоджень. Таким чином, у матеріалах справи наявні взаємовиключні за змістом медичні висновки щодо ступеня тяжкості одного й того ж поранення від 15.10.2023 року, а саме: первинний висновок ВЛК від 13.11.2023 року (легкий ступінь) та наступні висновки ВЛК за 2024-2025 роки (тяжкий ступінь). Позивач вважає, що Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, наділена відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 повноваженнями щодо перегляду, скасування та зміни постанов будь-якої ВЛК, мала всі правові підстави для розгляду заяви по суті та прийняття рішення щодо зміни ступеня тяжкості поранення. Натомість відповідач обмежився формальним розглядом звернення та фактично не вирішив питання щодо перегляду ступеня тяжкості поранення, чим, на думку позивача, порушив вимоги чинного нормативного регулювання у сфері військово-лікарської експертизи.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026 року зазначена вище справа розподілена та 29.04.2026 року передана судді Пруднику С.В.
04.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Витребувано у Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України: письмові та вмотивовані пояснення щодо відмови внести зміни в довідку військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру “Головного військового клінічного госпіталю” міста Києва міста Києва за №1904-Х від 13.11.2023 року в частині визначення ступеню отриманого позивачем ОСОБА_1 поранення та змінення із легкого на тяжкий ступінь. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 29.05.2026 року. Судом попереджено Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на підставі контракту, укладеного 21.10.2016 року з Міністерством оборони України, який у подальшому був продовжений 21.10.2019 та 21.10.2020 років.
Позивач у період 2016-2018 років брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій від 04.10.2018 року. У подальшому позивач брав участь в операції Об`єднаних сил, а з 15.02.2023 по 15.08.2023 та з 28.08.2023 по 15.10.2023 виконував бойові завдання із захисту України в умовах збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2024 №8288.
15.10.2023 року о 03 годині 00 хвилин під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Водяне Донецької області позивач отримав мінно-вибухове поранення внаслідок ворожого обстрілу. Вказана обставина підтверджується довідкою про обставини травми від 09.11.2023 №10889, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.
Унаслідок зазначеного поранення позивач отримав множинні ушкодження, а саме: осколкові поранення обличчя, шиї, верхньої кінцівки, обох нижніх кінцівок, опіки верхньої та нижніх кінцівок І-ІІ ступеня, ураження статевих органів (опіки головки статевого члена ІІ–ІІІ ступеня), шок II ступеня, а також інші тілесні ушкодження, що потребували невідкладної медичної евакуації.
З матеріалів справи встановлено, що медична допомога позивачу надавалася поетапно:
СП «Желанне» - 15.10.2023 року проведено інфузійну терапію, знеболення, інтубацію та переведення на штучну вентиляцію легень; 
військова частина НОМЕР_3 - виконано первинну хірургічну обробку ран; 
КНП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» - проведено повторну первинну хірургічну обробку ран та інтенсивну терапію; 
КНП «Київська міська клінічна лікарня №2» - продовжено стаціонарне лікування; 
НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» - 25.10.2023 року проведено оперативне втручання, зокрема: ревізія та повторна хірургічна обробка вогнепальних ран середньої та нижньої третини обличчя, пластичне закриття дефектів м`яких тканин підборіддя та лівої підщелепної ділянки, усунення деформацій повік правого ока, пластичне закриття дефектів інфраорбітальної ділянки та верхньої губи, а також дефектів присінка рота та нижньої губи. 
Первинним висновком госпітальної військово-лікарської комісії хірургічного профілю НВМКЦ «ГВКГ», оформленим довідкою №1904-х від 13.11.2023 року, встановлено, що мінно-вибухова травма, отримана 15.10.2023 року, відноситься до легкого ступеня тяжкості відповідно до Класифікатора МОЗ України, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370.
Разом із тим, з матеріалів справи встановлено, що у подальшому стан здоров`я позивача суттєво ускладнився, що підтверджується низкою медичних документів та висновків повторних військово-лікарських комісій, а саме:
довідка ВЛК №28 від 08.01.2024 року - встановлено тяжкий ступінь поранення; 
довідка ВЛК №3337/1 від 16.03.2024 року - тяжкий ступінь; 
довідка ВЛК №1590/в від 12.04.2024 року - тяжкий ступінь; 
довідка ВЛК №915 від 03.09.2024 року - тяжкий ступінь; 
довідка ВЛК №1054 від 03.10.2024 року - тяжкий ступінь; 
довідка ВЛК №28/1Х від 07.01.2025 року - тяжкий ступінь; 
свідоцтво про хворобу №28-х від 07.01.2025 року - наслідки мінно-вибухової травми з тяжкими стійкими порушеннями функцій органів зору та слуху. 
Крім того, рішенням експертної комісії КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня» від 22.05.2025 року позивачу встановлено II групу інвалідності, яка перебуває у причинному зв`язку з пораненням, отриманим 15.10.2023 року під час виконання військового обов`язку.
Позивач 23.10.2025 року звернувся до ВЛК хірургічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» із заявою про внесення змін до довідки №1904-х від 13.11.2023 року та визначення ступеня тяжкості поранення як тяжкого. 
Надалі, 20.12.2025 року позивач направив аналогічну заяву до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка була отримана відповідачем та зареєстрована у встановленому порядку.
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 26.02.2026 року № 2026-0226-1559-5715-0 "Центральна ВЛК ЗСУ (Київ)" - V. Діагноз на підставі ст. графи наказу: За результатами огляду госпітальної ВЛК хірургічного профілю "Національного військово-медичного клінічного центру "ГВКГ", згідно довідки ВЛК від 13.11.2023 № 1904x, встановлено діагноз: "Стан після операцій: ПХО ран обличчя (15.10.2023); ревізія та повторна ХО вогнепальних ран середньої та нижньої зон обличчя; пластичне закриття дефекту м`яких тканин підборідної та лівої підщелепної ділянки місцевими тканинами; пластичне усунення деформації м`яких тканин верхньої та нижньої повік правого ока; пластичне закриття дефекту тканин правої інфраорбітальної ділянки та верхньої губи; пластичне закриття дефекту м`яких тканин присінка рота та нижньої губи (25.10.2023) з приводу мінно-вибухової травми легкого ступеню (15.10.2023), множинних вогнепальних осколкових поранень обличчя та шиї з уламковим переломом лівої верхньощелепної пазухи, лівої нижньої стінки орбіти із незначним зміщенням уламків, масивних вогнепальних ран з дефектами тканин; повік правого ока параорбітальної ділянки, верхньої та нижньої губи, підборідної та лівої підщелепової ділянки, бокової поверхні шиї" - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (довідка про обставини травми не надана). На підставі ст. 81. графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після травми на 30 (тридцять) календарних днів. За результатами огляду госпітальної ВЛК хірургічного профілю "Національного військово-медичного клінічного центру "ГВКГ", згідно свідоцтва про хворобу від 07.01.2025 № 28-х, встановлено діагноз: "Наслідки МВТ (15.10.2023): вогнепального осколкового поранення правого ока тяжкого ступеня, ускладненого посттравматичною катарактою, лікованого оперативно (15.10.2023 IXO, 1801 2024 пластика верхньої та нижньої повіки правого пока), у вигляді, сліпоти, рубцевої деформацію повік, субатрофії, рубця рогівки, вторинної посттравматичної центральної хоріоретинальної дегенерації; контузії тяжкого ступеня лівого ока, ускладненої посттравматичною катарактою, відшарування сітківки, лікованої оперативно: (23.12.2023 задня закрита вітректомія з ендотампонадою силіконом лівого ока, 01.07.2024 факоемульсифікація катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи на лівому оці), у вигляді артифакії, артивітрії, рубця сітківки, при гостроті зору з корекцією 0,2 лівого ока. Наслідки MBT (15.10.2023): акубаротравми, лікованої оперативно: (03.01.2024 тимпанопластика на лівому вусі, 28.08.2024 тимпанопластика на правому вусі), у вигляді хронічної двобічної змішаної приглухуватості справа 3 ст. (65 дБ), зліва 5 ст. (глухота), перфорацій барабанних перетинок. Наслідки МВТ (15.10.2023) з множинними вогнепальними осколковими пораненнями обох нижніх кінцівок, опіками лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок І-ІІ ст. до 20% у вигляді зміцнілих рубців обох стегон без порушення функції" (За наказом МОЗ №370 від 04.07.2007 травма тяжкого ступеня) - ПОРАНЕННЯ, ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. "Хронічна вертеброгенна люмбалгія, фаза нестійкої ремісії. Варикозна хвороба обох нижніх кінцівок. ХВН ІІ ст. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок. Хронічний конгестивний простатит, фаза ремісії" - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. На військовою спеціальністю тощо підставі статей 27-а, 31-а, 36-а графи II Розкладу хвороб - Непридатний до військової служби.
- VIII. Висновок лікаря експерта: Молодший сержант ОСОБА_2 , проходив службу у Збройних Силах України з 10.2016 по (не надано інформації). Згідно довідки про обставини травми від 09.11.2023 № 10889, 15.10.2023 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Водяне Донецької області, внаслідок ворожого мінометного обстрілу отримав травмування: "Мінно-вибухову травму. Осколкове поранення обличчя, рвані рани обличчя, шиї, лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок, головки статевого члена II-III ступеню. Шок II. Садна тулуба та грудей". З приводу отриманих поранення, травми лікований на етапах медичної евакуації. Неодноразово надавалися відпуски для лікування (загальним терміном 6 місяців). Згідно довідки ВЛК госпітальної ВЛК хірургічного профілю "Національного військово-медичного клінічного центру "ГВКГ" від 13.11.2023 № 1904х, встановлено діагноз: Див. розділ V протоколу, довідку про обставини травми не було надано. Згідно довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2024 № 3337/1, встановлено діагноз: "Стан після вибухової травми (15.10.2023); контузії важкого ступеня обох очей, з рваною раною повік правого ока, відшаруванням сітківки лівого ока, післятравматичною катарактою обох очей, лікованих оперативно: 23.12.2023 - задня закрита вітректомія з ендотампонадою силіконовим маслом лівого ока, 18.01.2024 - пластика верхньої та нижньої повіки правого ока при гостроті зору 0,05 не корегується, правого ока та 0,15 з корекцією лівого ока" - травму пов`язано з проходженням військової служби, довідку про обставини травми не було надано. На підставі статі 31а графи II Розкладу хвороб скерований для стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у ВМКЦ Південного регіону. Враховуючи зміни в стані здоров`я, що ускладнюють виконання обов`язків військової служби, по завершенню лікування скерований на медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Згідно свідоцтва про хворобу госпітальної ВЛК хірургічного профілю НВМКЦ "ГВКГ" від 07.01.2025 № 28-х, встановлено діагноз: див розділ V протоколу. Поранення, травма були пов`язані із захистом Батьківщини. Після звільнення з військової служби за станом здоров`я, був оглянутий ЕКОПФО, встановлено II групу інвалідності. ОСОБА_3 звернувся до Центральної військово-лікарської комісії ЗС України з метою переогляду причинного зв`язку травми, поранення за довідками ВЛК, що видавалися на етапах лікування. Враховуючи те, що поранення, травму отримано під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини травми від 09.11.2023 № 10889, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , медичною документацією, керуючись підпунктом "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення), вважаю, у комісії є підстави пов`язати поранення, травму молодшого сержанта ОСОБА_4 із захистом Батьківщини. Постанову про причинний зв`язок поранення, травми за довідкою госпітальної ВЛК хірургічного профілю Національного військово-медичного клінічного центру " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.11.2023 № 1904х та довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2024 № 3337/1 - ВІДМІНИТИ. 
- IX. Висновок комісії: Пов`язати поранення, травму молодшого сержанта ОСОБА_5 із захистом Батьківщини. Постанову про причинний зв`язок поранення, травми за довідкою госпітальної ВЛК хірургічного профілю Національного військово-медичного клінічного центру " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 13.11.2023 № 1904х та довідкою ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2024 № 3337/1 - ВІДМІНИТИ. 
- Х. ПОСТАНОВИЛИ (ВИРІШИЛИ): Відповідно до підпункту "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення, травму, поранення молодшого сержанта ОСОБА_4 : "Наслідки МВТ (15.10.2023): вогнепального осколкового поранення правого ока тяжкого ступеня, ускладненого посттравматичною катарактою, лікованого оперативно: (15.10.2023 ПХО, 18.01.2024 пластика верхньої та нижньої повіки правого пока), у вигляді, сліпоти, рубцевої деформацію повік, субатрофії, рубця рогівки, вторинної посттравматичної центральної хоріоретинальної дегенерації; контузії тяжкого ступеня лівого ока, ускладненої посттравматичною катарактою, відшарування сітківки, лікованої оперативно: (23.12.2023 задня закрита вітректомія з ендотампонадою силіконом лівого ока, 01.07.2024 факоемульсифікація катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи на лівому оці), у вигляді артифакії, артивітрії, рубця сітківки, при гостроті зору з корекцією 0,2 лівого ока. Наслідки МВТ (15.10.2023): акубаротравми, лікованої оперативно: (03.01.2024 тимпанопластика на лівому вусі, 28.08.2024 тимпанопластика на правому вусі), у вигляді хронічної двобічної змішаної приглухуватості справа 3 ст. (65 дБ), зліва 5 ст. (глухота), перфорацій барабанних перетинок. Наслідки МВТ (15.10.2023) з множинними вогнепальними осколковими пораненнями обох нижніх кінцівок, опіками лівої верхньої кінцівки та обох нижніх кінцівок І-ІІ ст. до 20% у вигляді зміцнілих рубців обох стегон без порушення Код 10.CBор K функції", що підтверджується довідкою про обставини травми від 09.11.2023 № 10889, виданою командиром військової частини НОМЕР_2 , медичною документацією, - ТРАВМА, ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Листом Центральної військово-лікарської комісії ЗС України від 27.02.2026 №548/6/4640 позивачу повідомлено, що розгляд його звернення здійснено на засіданні комісії 26.02.2026 року, за результатами якого ухвалено рішення щодо визначення причинного зв`язку поранення із проходженням військової служби. Водночас у зазначеному листі міститься висновок про те, що встановлення ступеня тяжкості травм (поранень) не належить до повноважень ЦВЛК ЗС України та позаштатних ВЛК.
Таким чином, з наданих доказів убачається, що спір між сторонами виник у зв`язку з незгодою позивача з первинним визначенням ступеня тяжкості поранення та відмовою відповідача у перегляді відповідного висновку ВЛК у порядку, передбаченому Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам, дослідивши подані докази у їх сукупності, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дотримання цього принципу є обов`язковою умовою правомірності будь-якого рішення суб`єкта владних повноважень, у тому числі у сфері військово-лікарської експертизи.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Після початку широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України держава запровадила правовий режим воєнного стану та загальну мобілізацію, у зв`язку з чим особи, які проходять військову службу та безпосередньо беруть участь у заходах із захисту держави, виконують особливий публічний обов`язок, пов`язаний із підвищеним ризиком для життя та здоров`я.
Саме тому законодавством встановлено спеціальний механізм соціального та правового захисту військовослужбовців і членів їх сімей, невід`ємною складовою якого є належне встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення або смерті із захистом Батьківщини.
Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Основами законодавства України про охорону здоров`я та Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.
Статтею 70 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що військово-лікарська експертиза встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм із військовою службою та здійснюється військово-лікарськими комісіями.
З аналізу положень Закону №2232-ХІІ та Положення №402 вбачається, що Центральна військово-лікарська комісія є спеціально уповноваженим органом військового управління, на який покладено функції організації військово-лікарської експертизи, перевірки правильності висновків підпорядкованих ВЛК, перегляду їх постанов та встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм і смерті військовослужбовців.
Водночас здійснення таких повноважень не є абсолютним та повинно відбуватися з дотриманням принципів законності, обґрунтованості, пропорційності, добросовісності та належного урядування.
Зазначені принципи знайшли своє відображення також у частині другій статті 2 КАС України, відповідно до якої адміністративні суди перевіряють, чи прийняті рішення суб`єкта владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, а також чи є вони обґрунтованими, безсторонніми, добросовісними та розсудливими.
Верховний Суд у постанові від 02.07.2020 у справі №826/1216/16 наголосив, що обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень означає його прийняття на підставі повного та всебічного з`ясування усіх фактичних обставин справи із наведенням мотивів, з яких орган дійшов відповідних висновків.
У постанові від 18.11.2021 у справі №640/18983/19 Верховний Суд зазначив, що мотивованість адміністративного акта є однією з основних гарантій захисту особи від свавільного втручання держави у її права та законні інтереси.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст.70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 № 2801-XII, Військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико- соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, зокрема, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За п.1.1 глави 1 розділу І Положення, Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення, Військово-лікарська експертиза це, зокрема: установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно пункту 1.3 глави 1 розділу І якого, основним завданнями військово- лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
За пунктом 2.3.1 глави 2 розділу І Положення № 402, ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
За приписами пп.2.3.4 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого: витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років).
Положенням № 402 передбачено право ЦВЛК витребувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, водночас, даною нормою, не визначено коло осіб (органів, підприємств), у яких ЦВЛК має витребувати необхідні документи.
Відповідно до п. 2.3.5 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Пунктом 21.9 глави 21 Розділу ІІ Положення №402 закріплено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.
За п. 21.30 глави 20 розділу ІІ Положення №402, Постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».
У відповідності пункту 21.5 Положення № 402 Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються у відповідних формулюваннях. Зокрема, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулювання відповідно до підпункту :
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, в період перебування в місцях несвободи, у разі встановлення факту позбавлення особистої свободи державою-агресором, її органами, підрозділами, формуваннями, іншими утвореннями у зв`язку із захистом державного суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності України внаслідок збройної агресії проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
Відповідно до вимог пункту 21.25 розділу ІІ Положення № 402 при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально- профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті.
Відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
З огляду на абзац 3 пункту 21.8 глави ІІ Положення №402, прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
Пунктом 21.25 глави ІІ Положення №402 передбачено, що при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті.
З аналізу норм Положення №402 вбачається, що Центральна військово-лікарська комісія є вищим органом у системі військово-лікарської експертизи та наділена повноваженнями щодо перегляду постанов підпорядкованих ВЛК, перевірки їх обґрунтованості, а також прийняття остаточних рішень щодо спірних питань військово-лікарської експертизи.
Зокрема, відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402, ЦВЛК має право витребовувати та досліджувати всі документи, що характеризують обставини отримання поранення, травми або захворювання, а також перевіряти правильність постанов нижчих ВЛК.
Отже, зазначена норма наділяє ЦВЛК не лише технічно-координаційною, а й контрольної та переглядовою функцією, що передбачає обов`язок повного та всебічного розгляду заяви особи у межах порушених нею питань.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із чітко визначеною вимогою - переглянути первинне визначення ступеня тяжкості мінно-вибухової травми, встановленої у довідці ВЛК №1904-х від 13.11.2023 року, та змінити його з «легкого» на «тяжкий».
Разом із тим, як убачається з протоколу засідання ЦВЛК від 26.02.2026 року та листа від 27.02.2026 року №548/6/4640, відповідач фактично обмежився вирішенням питання виключно щодо причинного зв`язку поранення із захистом Батьківщини, залишивши поза правовою оцінкою питання ступеня тяжкості поранення.
Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачем допущено неповний розгляд звернення позивача, що суперечить принципу повноти адміністративної процедури та вимогам статті 2 КАС України щодо обґрунтованості адміністративного акта.
Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду (постанови від 13.06.2018 у справі №806/526/16, від 12.06.2020 у справі №810/5009/18, від 25.04.2024 у справі №160/17961/23), суди не наділені повноваженнями підміняти ВЛК у частині визначення медичних висновків, однак зобов`язані перевіряти, чи було рішення прийняте на підставі повного та всебічного дослідження всіх наявних доказів.
У даному випадку встановлено, що ЦВЛК, маючи у своєму розпорядженні значний масив медичних документів, які містять відмінні висновки щодо ступеня тяжкості наслідків одного й того ж поранення, не надала оцінки цим розбіжностям та не мотивувала, чому первинний висновок ВЛК не підлягає перегляду.
Більше того, із протоколу засідання ЦВЛК вбачається, що комісія фактично констатувала тяжкі анатомічні та функціональні наслідки поранення, однак це не було трансформовано у правовий висновок щодо ступеня тяжкості, що свідчить про внутрішню непослідовність прийнятого рішення.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості та повноти, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, оскільки прийняте без належного аналізу всіх суттєвих обставин справи та без надання мотивованої відповіді на ключовий довід позивача.
Суд також враховує, що формальне посилання відповідача на відсутність у нього повноважень щодо встановлення ступеня тяжкості поранення не відповідає змісту Положення №402, оскільки системне тлумачення його норм свідчить про наявність у ЦВЛК повноважень щодо перегляду та коригування висновків підпорядкованих ВЛК у межах спірних питань.
Таким чином, відмова від розгляду суті заявленої вимоги фактично є ухиленням від реалізації наданих законом повноважень, що відповідно до практики Верховного Суду розцінюється як протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 27.02.2026 року №548/6/4640 є таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства, у спосіб неповного розгляду заяви позивача та без належного мотивування, а отже підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Водночас належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, із дослідженням усіх медичних документів та наданням мотивованого висновку щодо кожного доводу заявника.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладене у листі від 27.02.2026 №548/6/4640, в частині відмови у розгляді питання щодо перегляду ступеня тяжкості мінно-вибухової травми, отриманої ОСОБА_1 15.10.2023 року, визначеної у довідці військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головного військового клінічного госпіталю» №1904-х від 13.11.2023 року. 
Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, що полягає у неповному розгляді заяви ОСОБА_1 від 20.12.2025 року щодо перегляду ступеня тяжкості поранення. 
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2025 року в частині перегляду ступеня тяжкості мінно-вибухової травми, отриманої 15.10.2023 року, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення, всебічно дослідивши всі наявні медичні документи та постанови військово-лікарських комісій, і прийняти вмотивоване рішення по суті порушеного питання. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник