П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20170/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
27 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладене у відповіді від 29 жовтня 2025 року №14448-13424/Р-03/8-2200/25, протиправним в частині прийняття рішення про незарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 : з 04.05.1990 по 16.09.1992 (Деражнянський районний вузол зв`язку); з 09.02.1993 по 25.12.2000 (ВАТ/ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві»); 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 04.05.1990 по 16.09.1992 (Деражнянський районний вузол зв`язку); з 09.02.1993 по 25.12.2000 (ВАТ/ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві»).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
17 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 16.10.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про попередній обрахунок страхового стажу для отримання пенсії відповідно до Закону №1058-ІV.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №14448-13424/Р-03/8-2200/25 від 29.10.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено частково у зарахуванні стажу згідно з заявою.
До страхового стажу позивачки не враховано періоди роботи з 04.05.1990 по 16.09.1992 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 04.05.1990, оскільки запис про зміну по батькові внесено з порушенням Інструкції; період роботи з 09.02.1993 по 25.12.2000 згідно довідки, виданої ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», оскільки довідка не містить дату та номер видачі, відсутня реорганізація ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» в ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві».
Відповідно до поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 13 років 03 місяці 05 днів.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування їх посадовці, повинні діяти в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі "персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Так, апелянт на одну із підстав не врахування страхового стажу, зазначає відомості, щодо трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 04 травня 1990 року, які вчиненні неналежно, а саме запис про зміну по батькові (з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ») внесено на внутрішній стороні обкладинки та засвідчено підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок ( ОСОБА_4 ).
Між тим, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що у актовому записі про народження №104, складеному на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05 серпня 1972 року, зазначено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком позивачки зазначено ОСОБА_5 , у паспорті серії НОМЕР_3 , виданого Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області, 15 січня 2003 року, ПІБ позивачки зазначено як ОСОБА_1 у відомостях з картки фізичної особи - платника податків, виданої 13 квітня 2005 року, ПІБ Позивачки зазначено як ОСОБА_1 , у свідоцтві про народження сина позивачка серії НОМЕР_4 , виданого 09 листопада 1993 року, актовий запис №162 зазначено, що матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_1 .
Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).
Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття/звільнення позивача з роботи, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження).
При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні як на підставу для не зарахування стажу позивачці, а саме на неточності у заповнені трудової книжки, є безпідставними, оскільки єдиним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка досліджувалась судом, та містить усі необхідні відомості про спірні періоди роботи позивачки.
Крім того, слід наголосити на тому, що будь-які неточності, або розбіжності при заповненні трудової книжки не несуть негативних наслідків для позивача, зокрема, що стосується права на зарахування періодів роботи, оскільки відповідальність за заповнення трудової книжки лежить виключно на роботодавцеві.
Більше того, відповідач відмовляючи в зарахуванні стажу не надав належного обґрунтування щодо записів, які містяться в трудовій книжці.
Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, відомості з Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування №7854 2181 4986 2808 збігаються з відомостями з страхової книжки Позивачки, та були зараховані до набутого стажу застрахованої особи.
За незараховані відповідачем періоди страхового стажу позивачка сплачувала страхові внески, ігнорування цього факту та невнесення відомостей до страхового стажу з боку відповідача є протиправним.
Загальний стаж за даними реєстру значно перевищує розрахований Відповідачем (перед 2004 - 11 років 2 місяці 22 дні; з 2004 - 9 років 0 місяців 28 днів; без сплати внесків - 1 рік 5 місяців 24 дні). Тобто загальний страховий стаж становить 20 років 3 місяці та 20 днів, на відміну від даних відповідача про 13 років 3 місяці та 5 днів.
Щодо посилання апелянта на те, що у страховій книжці та довідці, виданої ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», відсутня реорганізація ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» в ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», то колегія суддів зазначає наступне.
Підприємство має назву ПРАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», відповідно до відомостей з історії змін цього підприємства 09 грудня 2013 року ВACT «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» було перейменовано на ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в" тваринництві», а 05 квітня 2019 року ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» змінило назву на ПРАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», код ЄДРПОУ 00711534.
А тому, зауваження відповідача про те, що страховий стаж з 09 лютого 1993 року по 25 грудня 2000 року не зараховано, у зв`язку з тим, що відсутні відомості про реорганізацію ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» в ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві» є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 вже звільнилася на момент перейменування підприємства, тому відомості про цю зміну назви і відсутні у трудовій книжці позивачки.
Крім того, у трудовій книжці зазначено, що відповідно до Наказу №491 від 17.05.1996 року Деражнянське племінне об`єднання перетворено у ВАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві», а 25 грудня 2000 року позивачка звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, на підставі Наказу №97 від 25 березня 2000 року, тож усі зміни назв підприємства після звільнення позивачки вважаються несуттєвими, а тим більше не обґрунтовують відмову про зарахування періоду роботи на цьому підприємстві.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 : з 04.05.1990 по 16.09.1992 (Деражнянський районний вузол зв`язку) та з 09.02.1993 по 25.12.2000 (ВАТ/ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві») є протиправними, що не спростовано доводами апеляційної скарги. 
Як наслідок, порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.05.1990 по 16.09.1992 (Деражнянський районний вузол зв`язку) та з 09.02.1993 по 25.12.2000 (ВАТ/ПАТ «Деражнянське підприємство по племінній справі в тваринництві»).
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.