Справа № 362/2920/26 
Провадження № 1-кп/362/489/26 
ВИРОК
Іменем України
13.05.2026 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 – ОСОБА_6 , 
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 12025110000001023 від 08.12.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Татарбунари Одеської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та матір похилого віку, водій ТОВ «МУЛЬТИТРАНС», зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 
встановив:
ОСОБА_7 08.12.2025 близько 08:27 год. керував технічно справним сідловим тягачем «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчіпці з напівпричепом «HFR SB 240», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Знаходячись на дозволеному місці для розвороту, що розташоване на а/д М-05 «Київ - Одеса» 43 км. + 95 м. Фастівського району Київської області за межами населеного пункту, за межами населеного пункту, у світлу пору доби, у порушення вимог п. п. 2.3б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, що розвивається, унаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, діючи з кримінально протиправною недбалістю до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед розворотом у напрямку м. Київ через зустрічні смуги для руху, здійснив маневр, не надавши дорогу зустрічному автомобілю «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом «HFR SB 240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у зчіпці з сідловим тягачем «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після зіткнення автомобіль «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , продовжив свій некерований рух та здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху у напрямку м. Одеса, де відбулось його зіткнення з автомобілем «OPEL GRANDLAND», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді численних двосторонніх переломів ребер, перелому грудини, розрив аорти, забою, розриву легень, розриву селезінки, переломів кісток тазу, перелому лівого стегна, переломів правої гомілки, саден та ран на тілі, тобто сполученої травми тіла, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті, а водію автомобіля «OPEL GRANDLAND», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута праворуч і тіла ліворуч, закриті переломи 6-8 ребер ліворуч, відкритого перелому лівого наколінника, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
ОСОБА_7 при допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. Він повністю погодився з кваліфікацією і фактичними обставинами цього кримінального правопорушення щодо місця, часу, та обставин. Пояснив, що того ранку їхав з м. Києва у напрямку м. Василькова на завантаження автомобіля. Погода була ясна. Мав намір виконати маневр розвороту у дозволеному місці, пропустив транспортні засоби, почав виконувати маневр розвороту, хоча бачив приблизно на відстані 200 метрів автомобіль, вважав, що встигне завершити запланований маневр. Коли уже його завершував, то почув характерний для зіткнення звук. Потім вийшов зі свого автомобіля. Побачив водія автомобіля FORD, він стогнав від отриманих ушкоджень, намагався йому допомогти, але потім вирішив дочекатися карети швидкої допомоги. Водій автомобіля OPEL знаходився у своєму автомобілі. Приїхали поліцейські, проводили слідчі дії. Точно пам`ятає, що водія автомобіля FORD на кареті швидкої допомоги забрали до лікарні. Пояснив суду, що відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_5 , спілкувався з потерпілою ОСОБА_4 , просив у неї вибачення, вона сказала, що претензій до нього не має. Щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм та його дохід є єдиним джерелом доходу для забезпечення та утримання його родити. 
Показання ОСОБА_7 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Потерпіла ОСОБА_4 , у судове засідання не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. 
Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій. 
Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_7 доведена поза розумним сумнівом і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також смерть потерпілого. 
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення,яке є необережним тяжким злочином, його дії спричинили суспільно небезпечні наслідки у виді смерті особи, які є незворотними, а також внаслідок його дій потерпілому спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Водночас суд враховує особу ОСОБА_7 , який одружений, має на утриманні дружину, двох малолітніх дітей та матір похилого віку, що вказує на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, офіційно працює водієм автотранспортних засобів, виключно з позитивними характеристиками за місцем праці, проходить навчання для підвищення професійної компетентності, є єдиним годувальником родини, так як у його дружини ОСОБА_11 відсутні доходи, остання посвідчення водія не отримувала, також ОСОБА_11 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше він не судимий. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає. 
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який працює водієм, що є його єдиним джерелом доходу для утримання родини, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також враховуючи позицію прокурора і представника потерпілого щодо можливості не призначення судом додаткового покарання, суд вважає за доцільне призначити основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, без призначення додаткового покарання, можливість призначення якого передбачено санкцією вищезазначеної частини статті. Водночас суд враховує, що ОСОБА_7 засуджує свою протиправну поведінку, відшкодував потерпілому ОСОБА_5 заподіяну шкоду у розмірі 100 000 гривень, що підтвердив представник потерпілого, до нього відсутні претензії зі сторони обох потерпілих, а також враховуючи позицію прокурора, що висловлена у судових дебатах, щодо можливості застосування ст. 75 КК України та зважаючи на вищенаведені обставини, які, на думку суду, істотно знижують ступінь небезпечності винної особи для суспільства і вказують на те, що ОСОБА_7 не є антисоціальним елементом, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що його перевиховання та виправлення залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. 
Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.
У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2025 на транспортні засоби.
Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_7  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 20502 (двадцять тисяч п`ятсот дві) гривні 20 копійок.
Скасувати арешт, що був накладений 23.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/52011/25 на транспортні засоби: «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчіпці з напівпричепом «HFR SB 240», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та «OPEL GRANDLAND», реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Речові докази після набрання судовим рішенням законної сили: 
-транспортний засіб «DAF XF 105.410», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зчіпці з напівпричепом «HFR SB 240», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23, - безоплатно повернути власнику ТОВ «Мультитранс»;
-автомобіль «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23, - безоплатно повернути ОСОБА_4 ;
-автомобіль «OPEL GRANDLAND», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23, - безоплатно повернути ТОВ «Віннер лізинг».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя          ОСОБА_1