Номер провадження: 22-з/813/346/26 
Справа № 522/7094/24-Е
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи:
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Приватне підприємство «ІНТЕХСЕРВІС-В», ОСОБА_2 , 
розглянув заяву адвоката Новосьолової Ольги Валеріївни, діючої від імені Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2025 року у складі судді Шенцевої О.П., 
встановив:
У травні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 250 923 гривні 88 копійок, та стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 400 000 гривень 00 копійок.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2025 рокупозовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 250 923 гривні 88 копійок. Стягнуто солідарно з Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 400 000, 00 копійок. Стягнуто з Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 6 509 гривень 24 копійок в рівних частинах, а саме по 3254 гривні 62 копійки з кожного.
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ПП «Інтехсервіс-В» звернулось з апеляційною скаргою.
Постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2026 апеляційну скаргу Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» задоволено. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17 вересня 2025 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В», про відшкодування шкоди. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В», про відшкодування шкоди відмовлено. Стягнуто ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» (код ЄДРПОУ 20081348) судовий збір у розмірі 9763,86 грн.
16.06.2026 через підсистему «Електронний суд» від адвоката Новосьолової Ольги Валеріївни, діючої від імені Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» надійшла заява, у якій остання просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПП «Інтехсервіс-В» витрати на правничу допомогу у розмірі 12480,81 грн.
Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, тому необхідності у виклику сторін суд не вбачає.
Так, згідно із п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Як вбачається із матеріалів справи, в апеляційній скарзі адвокат Новосьолова О.В. просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу надані адвокатом ПП «Інтехсервіс-В» в розмірі 12480,81 грн.
Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу, заявником було надано:
- копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 10 жовтня 2025 року між Приватним Підприємством "Інтехсервіс-В" та Адвокатським об`єднанням «ВІНЛЕКС» в особі Новосьолової Ольги Валеріївни, згідно якого КЛІЄНТ доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати КЛІЄНТУ правничу (правову) допомогу, для чого здійснювати передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами заходи захисту, представництва, а також надавати інші види правничої (правової) допомоги, а КЛІЄНТ зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та погоджені Сторонами фактичні витрати Адвокатського об`єднання, які необхідні для виконання цього Договору.
- додаткову угоду від 13 жовтня 2025 року №1 до Договору про надання правничої допомоги № 05-10/2025 від 10 жовтня 2025 року, відповідно до якої Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає до виконання доручення про ведення цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, Сторони домовились, що вартість послуг Адвокатського об`єднання, яка пов`язана із веденням Адвокатом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, складає 12480,81 гривень. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, Сторони погодили, що виплата гонорару, розмір якої зазначено у пункті 1 цієї додаткової угоди здійснюється протягом 5 календарних днів після підписання акту приймання-передачі.
- акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 13.10.2025, згідно яким Адвокатським об`єднанням було надано, а Клієнтом отримано наступні послуги з надання правничої допомоги Клієнту: Підготовка правової позиції та написання апеляційної скарги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «ІНТЕХСЕРВІС-В» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Загальна вартість наданої правничої допомоги склала 12480,81 гривень.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір — обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу шляхом подання відповідного клопотання.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20, від 25 травня 2023 року у справі № 824/41/22, від 19 серпня 2024 року у справі № 713/1116/22, від 03 квітня 2026 року у справі № 363/3146/22.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з апеляційною скаргою адвокатом ПП «Інтехсервіс-В» в апеляційній скарзі було заявлено вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Заяць К.В. подаючи відзив на апеляційну скаргу, будь яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу не зазначив. 
Адвокат Новосьолова О.В., діюча від імені ПП «Інтехсервіс-В» звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу було направлено вказану заяву учасникам справи. 
Відповідно до інформації з ЄСІТС адвокат Заяць К.В., діючий від імені ОСОБА_1 отримав вказану заяву про ухвалення додаткового рішення 18.06.2026. 
Відповідно до статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Отже, участь адвоката як представника у судовому процесі, головним чином полягає у реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи. Це означає також, що процесуальні дії/рішення/позиція представника у судовому процесі створюють юридичні наслідки саме для особи, від імені якої він діє, й остання має теж це розуміти.
Участь сторони у судовому процесі через свого представника (адвоката), що є правом сторони, дозволяє суду здійснювати офіційну процесуальну комунікацію з цим представником, відтак застосовувати до учасника справи, від імені якого цей представник діє, передбачені процесуальним законом наслідки, якщо виникнуть відповідні казуальні підстави.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №480/8341/22.
Скабалланович М.В. чи її адвокат Заяць К.В. із клопотанням про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката до апеляційного суду не звертались. Станом на час розгляду заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу таке клопотання також відсутнє.
Враховуючи, що позивачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у свою чергу, представником ПП «Інтехсервіс-В» -адвокатом Новосьоловою О.В. підтверджено належними і допустимими доказами факт понесення витрат на правничу допомогу, розмір яких є фіксованим та співмірним, колегія суддів виснує про наявність правових підстав для задоволення заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Інтехсервіс-В» витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 12480,81 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Додаткове рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). 
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 133, 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Заяву адвоката Новосьолової Ольги Валеріївни, діючої від імені Приватного підприємства «Інтехсервіс-В» про ухвалення додаткового рішення задовольнити. 
Ухвалити у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «ІНТЕХСЕРВІС-В» (код ЄДРПОУ 20081348) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12480,81 грн. у суді апеляційної інстанції. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. 

Головуючий:    Є.С. Сєвєрова

Судді:    Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе