Справа № 344/7720/26 
Провадження № 3/344/2110/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Хлібна скриня» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
В С Т А Н О В И В: 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 710 від 16.04.2026 року ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Хлібна скриня» порушила порядок ведення податкового обліку,що в результаті призвело до заниження податку на прибуток всього в сумі 2536 грн., в тому числі за 2024 рік – 2536 гривень та занижено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток в сумі 89241 грн., чим порушила пп. 14.1.257, п.14.1, ст.14, п.44.1, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, п.4, п.5, п.7, п.9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000 року, п.4, п.6, п.10, п.29, п.30, п.33 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 13 «фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №559 від 30.11.2001 року, п.5, п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, п.5, п.6, п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 року, п.2 ст.3, ст.4 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV (зі змінами та доповненнями) та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП. 
ОСОБА_1 будучи повідомленою про час, дату та місце розгляду на розгляд справи не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. 
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.
Так, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Так, порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 163-1 КУпАП.
Частиною 1 ст.163-1КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд бере до уваги, те що згідно акту документальної позапланової виїзної перевірки № 4284/09-19-07-01/45200491 та протоколу про адміністративне правопорушення № 710, ОСОБА_1 вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення 15.08.2025-28.02.2026 року. Судом отримано матеріали даної адміністративної справи 22.04.2026 року. Таким чином, строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 закінчились 28.05.2026 року. 
Відповідно до ч. 2 ст.38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не є триваючим оскільки вважається скоєним у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово-господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Так, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Окрім того, в узагальненому науково-консультативному висновку Вищого адміністративного Суду України зазначалось, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
У відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.
З огляду на те, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП то суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення у даній справі, а відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення та без встановлення вини ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.163-1, ст.ст. 38, 247, 268, 283, 284 КУпАП, суд - 
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Тринчук