Справа № 932/13480/20
Провадження № 2/932/4577/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 рокуБабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого -судді Кудрявцевої Т.О.
за участю секретаря - Ганіної Н.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, третя особа - Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області, Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області, Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2020 року справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.
Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 21 січня 2021 року суддею Кудрявцевою Т.О. відкрито загальне позовне провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача декілька разів уточнював позов, змінюючи суб`єктивний склад сторін та позовні вимоги, в редакції позовної заяви, уточненої станом на 21.10.2021 року, позивач просив визнати відмову ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ в приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , незаконною, зобов`язати ДЕПАРТАМЕНТ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ провести приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ДНІПРОВСЬКУ МІСЬКУ РАДУ зареєструвати право комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на будинок АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідачів судові витрати. Такі позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.12.1998 року ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О. М. МАКАРОВА" видало ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення № 506 секція 1 за адресою: АДРЕСА_1 на сім`ю з трьох осіб, позивач та треті особи зареєстровані та проживають у наведеній квартирі. В подальшому квартира була передана на баланс у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська. 06.10.2020 року він-позивач звернувся із заявою до відповідача про передачу квартири в приватну власність (приватизацію). 09.11.2020 року відповідач за результатом розгляду вказаної заяви надав відповідь № 3/16-5139, якою відмовив у приватизації вказаної квартири через реєстрацію права власності на зазначену квартиру за Державою в особі Верховної Ради України, проте наразі квартира не знаходиться на балансі ДП" ВО ПМЗ ІМ. О.М.МАКАРОВА" та держави, отже відповідачем порушено право позивача на приватизацію - незаконно відмовлено в приватизації квартири.
Ухвалою від 30.11.2021 року закрито провадження у справі та призначено судове засідання по її розгляду.
Представник відповідачів Дніпровської міської ради, ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ проти позову заперечував, посилаючись на те, що наведена квартира знаходиться у власності Держави в особі Верховної Ради України, отже, ДЕПАРТАМЕНТ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ не є в розумінні закону органом приватизації та правомірно на такій підставі відмовив позивачу у приватизації.
Третя особа - Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області надало пояснення до суду в якому зазначило, що зазначене відділення не є органом управління майном - квартирою, у відповідності до даних Єдиного реєстру об`єктів держаної власності нерухоме майно за адресою квартири до Фонду державного майна України не надавалося, отже, квартира не входить до сфери управління третьої особи, просило суд прийняти законне та обґрунтоване рішення, проводити розгляд справи без участі представника.
Третя особа - ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О.М.МАКАРОВА" надало до суду пояснення, в яких зазначило, що квартира, яка є предметом цього позову була передана для розподілу третій особі, через що зареєстровано право державної власності в особі Верховної Ради України на квартиру, 29.12.1998 р. позивачу та членам його родини видано ордер на житлове приміщення в подальшому на підставі рішень Дніпропетровської обласної ради та Дніпропетровської міської ради та розпоряджень Голови Обласної ради передано житловий будинок разом із зазначеною квартирою до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська. Через наведені обставини третя особа просила позов задовільнити.
Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали заяви до суду, в яких позов підтримали та просили розглянути без їх участі.
Під час судових засідань представник позивача позов підтримав в повному обсязі на підставах, зазначених в уточненій позовній заяві, представник відповідача проти позову заперечував.
В судове засідання 27.03.2023 року учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив розглядати справу в його відсутності.
Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши справу, ознайомившись з заявами сторін та наданим поясненнями, розглянувши справу та дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.
Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.
У відповідності до статті 47 Конституції України, - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. (стаття 345 ЦК України).
Згідно статті 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Спеціальним законом, що регулює правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі – Закон про приватизацію).
Так, за визначенням наданим статтею 1 Закону про приватизацію - приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. (ст. 2 Закону про приватизацію).
У відповідності до статті 3 Закону про приватизацію, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Статтею 8 Закону про приватизацію визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Частиною 10 статті 8 Закону про приватизацію визначено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджено Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. № 396 (далі – Положення).
Пунктом 4 Положення визначено, що передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.
За пунктом 17 Положення - громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.
Встановлено, що 06.10.2020 року позивач та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися із заявою №40Б до ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про передачу квартири в приватну власність (приватизацію).
Як вбачається з ордеру на житлове приміщення № 506 секція 1 від 29.12.1998 року, позивачу разом із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 надано право на вселення у квартиру АДРЕСА_1 .
У відповідності до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 через одруження змінила прізвище на ОСОБА_3 .
Станом на 05.03.2020 р., у відповідності до довідки № 4705 про склад сім`ї або зареєстрованих, позивач та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 .
З огляду на наведене, позивач та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 мають право на приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Проте, 09.11.2020 року ДЕПАРТАМЕНТ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ надав позивачу лист № 3/16-5139, яким відмовив у приватизації вказаної квартири. Підставою для надання такої відмови зазначено, що надана копія ордеру від 29.12.1998р. № 506 серія 1 не засвідчена належним чином; надані копії документів неповнолітнього ОСОБА_5 не засвідчені належним чином. Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра. Згідно довідки КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 21.08.2019р. № 11999 станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за Державою в особі Верховної Ради України на підставі свідоцтва про право власності від 10.12.1999р. виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2389 від 17.12.1998р., про що зроблено запис в обліковій книзі № ІЗЖю за реєстровим № 727-44. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація про реєстрацію за територіальною громадою міста в особі Дніпровської міської ради зазначеної квартири. Враховуючи вищезазначене, департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має законних підстав для приватизації зазначеної квартири.
Надаючи оцінку законності такої відмови слід зазначити, що пунктом 18 Положення визначено вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою. 
Так, копія ордеру на житлове приміщення № 506 секція 1 від 29.12.1998 року має напис «Копія вірна», зазначення посади, підпис та печатку посадової особи, яка завірила копію такого ордеру, заява №40Б не подавалась від імені неповнолітнього ОСОБА_5 , він не є учасником приватизації та у відповідності до довідки № 4705 не проживає у квартирі.
Аналізуючи обґрунтованість тверджень відповідачів про належність квартири до державного житлового фонду, що виключало би компетенцію департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради виступати органом приватизації такого житла слід звернути увагу на наступне.
Єдиними на що посилаються відповідачі в якості доказу існування обставин належності квартири до державного житлового фонду є лист Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Дніпровської міської ради № 11999 від 21.08.2019 року, яким зазначено, що станом на 31.12.12 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за Державою, в особі Верховної Ради України на підставі свідоцтва про право власності від 10.12.99р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2389 від 17.12.98р., про що зроблений запис в обліковій книзі № 13ЖЮ за реєстровим № 727-44.
При цьому, адреса квартири, зазначеної позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у заяві №40Б, довідки № 4705 про склад сім`ї або зареєстрованих, ордеру на житлове приміщення № 506 секція 1 від 29.12.1998 року та позовних вимогах не містять зазначення «секц. 2», яке міститься у раніше зазначеному листі Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Дніпровської міської ради № 11999 від 21.08.2019 року, що призводить обґрунтованих сумнівів щодо тотожності квартири приватизація якої є предметом цього позову та зазначеній у листі Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Дніпровської міської ради № 11999 від 21.08.2019 року.
На достовірність наведеного листа вказує і приписка «станом на 31.12.12», отже, наведений доказ в розумінні ст. 80 ЦПК України не може бути достатнім доказом факту того, що станом на дату розгляду заяви №40Б відповідачем квартира АДРЕСА_1 знаходилась у державній власності.
Крім того, така обставина заперечується наступними доказами.
РЕГІОНАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ своїм листом № 18-09-04990 від 21.08.2019 р. повідомило, що відомості про нерухоме майно – квартиру за адресою: АДРЕСА_1 до Фонду державного майна України 138 з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавалися.
У письмових поясненнях третьої особи РЕГІОНАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ повідомило до суду, що згідно даних з Єдиного реєстру об`єктів державної власності (наданих листом Фонду державного майна від 12.08.2019р. №10-15-14601), відомості щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , від суб`єктів управління до Фонду державного майна України не надавалися.
Листом № 186/14 від 14.01.2020 рокуДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ІМЕНІ О.М. МАКАРОВА" повідомило, що будинок АДРЕСА_2 на балансі ДП "ВО ПМЗ ІМ О.М.МАКАРОВА" не знаходиться та не є власністю підприємства.
Державне космічне агентство України своїм листом № 5438/10-16Д04.1/19 від 12.11.2019 р. повідомило, що станом на 01.10.2019 р. у наданій ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» інформації за структурою даних форми № 2-Б відсутні відомості про нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
20.10.2000 року Рішенням Дніпропетровської обласної ради №290-13/XXI11 було надано згоду на прийняття до спільної власності територіальних громад області житлового фонду ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова».
Додатком №1 до рішення Дніпропетровській обласний ради від 20.10.2000 року №290-13/ХХ111 було затверджено Перелік житлових будинків які передаються підприємством ВО «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до спільної власності територіальних громад області на баланс ОЖКП «Південне», зокрема під номером 379 вказаного переліку значиться житловий будинок АДРЕСА_2 .
Пунктом 4 Рішення Дніпропетровської обласної ради від 20.10.2000 року №290-13/XXI 11 зобов`язано Управління майна спільної власності територіальних громад області після проведення передачі житлового фонду внести зміни до переліку майна що належить до спільної власності територіальних громад області.
Пунктом 4 Рішення Дніпропетровської обласної ради від 20.10.2000 року №290-13/XXI 11 зобов`язано Управління майна спільної власності територіальних громад області після проведення передачі житлового фонду внести зміни до переліку майна що належить до спільної власності територіальних громад області.
Відповідно Рішення ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ від 17.01.2003р. № 126-7/XXIV у власність територіальної громади м. Дніпропетровська передано житловий фонд, що перебуває на балансах обласних житлово-комунальних підприємств зокрема, „Південне” і належить до спільної власності територіальних громад області. 10.09.2003р. головою ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ прийнято розпорядження № 171-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства „Південне”, відповідно до пункту 1 якого вирішено передати ЦІЛІСНИЙ майновий комплекс ОЖКП „Південне”, що належить до спільної власності територіальних громад області, у власність територіальної громади міста Дніпропетровська. У подальшому це розпорядження було затверджено рішенням обласної ради від 23.10.2003р. № 232-10/XX1V.
У відповідності до ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Кожен громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності Українського народу відповідно до закону.
За положенням ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Законодавство про управління об`єктами державної власності складається з цього Закону, Господарського кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про захист економічної конкуренції", інших законів України, якими можуть бути встановлені особливості управління окремими об`єктами державної власності або їх видами, та інших нормативно-правових актів з питань управління об`єктами державної власності. (ст. 2 Закону України «Про управління об`єктами державної власності»).
За правилом частини першої статті 3 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» об`єктами управління державної власності є: майно, яке передане казенним підприємствам, державним некомерційним підприємствам в оперативне управління; майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям; майно, яке передане державним господарським об`єднанням; корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави); державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; державне майно, передане в оренду, лізинг; державне майно, передане та/або створене (збудоване) на підставі договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (у тому числі концесійного договору); державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій; державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук; безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду; державне майно, надане суб`єкту господарювання на праві господарського відання відповідно до законодавства.
У відповідності до п.1 Положення про Єдиний реєстр об`єктів державної власності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. N 467 Єдиний реєстр об`єктів державної власності (далі - Реєстр) є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду, лізинг, концесію або заставу державних підприємств, їх об`єднань, установ та організацій (далі - підприємства), а також корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації (далі - балансоутримувачі).
З огляду на наведене, матеріалами справи заперечується факт належності квартири до державного житлового фонду.
За положенням ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі, грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
З огляду на наведене, саме ДЕПАРТАМЕНТ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ є належним органом приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а як наслідок, відмова Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною, що за п. 5 ч.2 ст. 16 ЦК України наділяє правом позивача просити суд захистити цивільні права та інтереси шляхом примусового виконання обов`язку в натурі - зобов`язавши Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради провести приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, позовні вимоги в частині визнання відмови ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ в приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 незаконною та зобов`язання ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ провести приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ зареєструвати право комунальної власності територіальної громади міста Дніпра на будинок АДРЕСА_2 , в цій частині позов не підлягає задоволенню через наступне. Як вбачається із листа КП «БТІ» ДМР № 11999 від 21.08.2019 року, Житловий будинок літ.А-14 по АДРЕСА_5 , в який увійшла квартира АДРЕСА_6 , зареєстрований за КЖРЕВП Бабушкінського району на підставі рішень Дніпропетровської міської ради № 330 від 16.02.04р., № 3179 від 18.11.04р., № 3 592 від 05.09.05р., про що зроблений запис в обліковій книзі № 43ЖЮ за реєстровим № 3507-197, тому ці вимоги є безпідставними. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Зважаючи на часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідача ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору, а саме в розмірі 840 грн. 80 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-80,141, 259, 263, 264, 273, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ третя особа - Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області, Державне підприємство «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - задовільнити частково.
Визнати відмову ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ в приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , незаконною.
Зобов`язати ДЕПАРТАМЕНТ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (38114671, Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВОСКРЕСЕНСЬКА, будинок 16) провести приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В інший частині позову відмовити.
Стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ ЖИТЛОВОГО ГОСПОДАРСТВА ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (38114671, Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВОСКРЕСЕНСЬКА, будинок 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_7 ) понесені судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева