Справа № 145/1609/25 
Провадження №1-кп/145/77/2026

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2026 р. селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №112025025080000085 від 14.10.2025 за обвинуваченням  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2025 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , розпочав розмову із колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка в подальшому переросла в суперечку.
В ході виниклої суперечки ОСОБА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останній, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, під час сварки із ОСОБА_7 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останній, підійшов до ОСОБА_7 та реалізуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя та здоров`я потерпілої та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, в присутності їхньої спільної малолітньої дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулаком правої руки наніс один удар по обличчю ОСОБА_7 . Продовжуючи свій кримінально протиправний намір спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 почав шарпати потерпілу за верхній одяг, за наслідком чого остання впала спиною на землю, тоді ОСОБА_3 наніс близько двох ударів кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 . Надалі продовжуючи свої дії, після того як потерпіла піднялась із землі, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та кулаком правої руки почав наносити хаотичні удари по тілу, один із яких в область обличчя.
Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, садно підборідної ділянки, параорбітальна гематома зліва, субкон`юктивальний крововилив лівого ока, крововилив, синці та травматичні набряки на голові, синці на руках, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 28.10.2025 року. 
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких д1янь. 
Згідно з п.17 ч.1 ст.1 вказаного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 
Зважаючи на викладені норми законодавчих актів, ОСОБА_3 вчинив щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , у присутності їхньої спільної малолітньої дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінальне правопорушення, яке пов`язане із домашнім насильством. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину свою у вчиненому правопорушенні визнав частково та пояснив суду, що потерпіла є його колишньою дружиною. Вони мають спільну доньку, з якою по черзі проводять час. В день події близько 21 год. 00 хв. він привів доньку додому до матері, на що вона повідомила чому так пізно, хоча в той день мала забирати доньку від нього вона. Саме потерпіла ОСОБА_7 спровокувала сварку і бійку, вона накинулася на нього ззаду, кричала, пошкарябала його обличчя, порвала його капюшон. І лише після цього він захищаючись відштовхнув потерпілу, потім вдарив її нанісши удар правою рукою їй в обличчя. Не заперечує факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, однак вважає ініціатором цієї бійки потерпілу. Сварка і бійка між ними відбувалося в присутності їх малолітньої доньки. Цивільний позов потерпілої не визнав.
Суд, провівши судове слідство в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, дослідивши докази сторони обвинувачення, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю зібраних доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:
показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка  пояснила суду, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. Вони мають семирічну спільну доньку, з якою по черзі проводять час. 12 жовтня 2025 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 привів їх доньку до неї додому по АДРЕСА_2 . Спочатку між ними виникла словесна сварка з приводу того, хто має приводити і відводити дитину до батька. В ході сварки обвинувачений наніс їй 4-5 ударів в область обличчя, бив кулаком. Вона закривала обличчя. Перший удар прийшовся в ліву сторону її обличчя. Потім вона впала на землю, а обвинувачений продовжив наносити їй удари. Піднявшись із землі обвинувачений знову підійшов до неї і наносив удари. Після останнього удару, який знову прийшовся їй в обличчя вона вже не орієнтувалася у просторі. При цьому була присутня їх донька, яка плакала і підходила до батька просила щоб припинив бійку. Також був присутній друг обвинуваченого, який спостерігав за бійкою і не вчинив жодної дії щоб її припинити. Після пережитого вона відчувала приниження, отримала тілесні ушкодження, проходила лікування. Просила суд суворо покарати обвинуваченого та задовольнити її позовну заяву.
показаннями допитаного свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_3 є його другом. 12 жовтня 2025 року близько 21 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_3 привели доньку друга додому його колишньої дружини, яка проживає по АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 з донькою залишилися біля двору, а він попрямував до себе додому. Однак через деякий час він почув якийсь звук, озирнувшись він побачив як потерпіла била обвинуваченого, а потім і обвинувачений вдарив її. Потерпіла перша стрибнула на спину його друга, а він вже після цього ударив її. Однак хто, як і куди саме наносив удари він не бачив, оскільки було темно і це все відбувалося дуже швидко. Ця бійка відбувалася на очах у малолітньої доньки обвинуваченого та потерпілої. Він сказав їм заспокоїтися і пішов. У сварку та бійку не втрутився, так як вважає що це їх сім`я і вони мають самі вирішувати свої конфлікти;
показаннями допитаної в зеленій кімнаті з участю психолога та відтвореними відеозаписом в судовому засіданні, в якості свідка малолітньої ОСОБА_9 , яка пояснювала, що проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 . Точної дати коли саме не пам`ятає у вечірній час близько 21 год. 00 хв. після гостювання у батька ОСОБА_3 разом з ним вона поверталася додому. Прийшовши до місця проживання матері, між батьком та матір`ю виник конфлікт, а саме, сварка, під час якої батько підійшов до матері та наніс удар рукою в область обличчя матері. Після чого батько відійшов від матері, яка в свою чергу підійшла до батька та вдарила його, однак куди саме вона не пам`ятає. Після цього батько повалив маму на землю і почав наносити їй удари, від чого вона отримала синець біля ока. Після бійки вона разом з матір`ю зайшли до будинку, а батько пішов додому. Під час цих подій також був присутній товариш батька на ім`я ОСОБА_11 , який спостерігав за цією подією, проте жодних дій він не вчинив. В свою чергу вона просила батька припинити бійку та увесь час плакала (а.к.п.108-110);
протоколом від 14 жовтня 2025 року, відповідно до якого було прийнято заяву ОСОБА_7 про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення ОСОБА_3 12 жовтня 2025 року, яким їй було нанесено тілесні ушкодження (а.к.п.55);
копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої значаться « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_7 » (а.к.п.57);
рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано (а.к.п.59-60);
протоколом огляду відеозапису від 15 жовтня 2025 року та самим відеозаписом формату MP4 об`ємом 18,4 МБ (19 394 024 байтів), що поміщений на оптичний носій інформації DVD-R -диск 4.7 Gb з камери відеоспостереження в дворі домогосподарства по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що 12 жовтня 2025 року о 21 год. 35 хв. 17 сек. на 0:00:03 сек зафіксовано трьох осіб, два чоловіки та жінка, а також дитину. Встановлено, що ними являються потерпіла ОСОБА_7 , її колишній чоловік ОСОБА_3 , їх спільна малолітня донька ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 . Надалі з метою встановлення обставин вчинення правопорушення виділено ключові моменти, які становлять фактичні обставини справи.
На 0:00:23 сек. відеозапису розпочинається діалог між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з побутових питань, який переростає в сварку.
На 0:00:52 сек. відеозапису ОСОБА_3 підходить до ОСОБА_7 та правою рукою наносить удар в область обличчя після чого повертається та направляється у бік дороги.
В свою чергу ОСОБА_7 підбігає до ОСОБА_3 та перебуваючи ззаду наносить два удари в область голови. Після чого між ними відбувається шарпанина.
Потім ОСОБА_7 підбігає до ОСОБА_3 та перебуваючи ззаду наносить два удари в область голови. Після цього між ними продовжується шарпанина.
На 0:01:05 сек. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3 падають на землю, при цьому останній знаходиться зверху і наносить два удари правою рукою потерпілій.
На 0:01:24 сек. ОСОБА_3 правою рукою наносить удар в область лівого плеча ОСОБА_7 , тим самим відштовхує її від себе. В подальшому розвертається та відходить від останньої.
На 0:01:38 сек. ОСОБА_3 тримаючи потерпілу за одяг в районі правого плеча, наносить хаотичні удари правою рукою останній в область голови, при цьому штовхаючи її. Після чого ОСОБА_7 відходить в бік хвіртки, а ОСОБА_3 направляється в протилежну сторону(а.к.п.51-52, 68-73);
постановою слідчого від 14 жовтня 2025 року, відповідно до якої визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів даного кримінального провадження вказаний відеозапис (а.к.п.66);
висновком експерта № 101 від 15 жовтня 2025 року судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , відповідно до яого у неї виявлені: крововилив, синці та травматичні набряки на голові, синці на руках (а.к.п.74);
висновком експерта № 109 від 28 жовтня 2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_7 на протязі чотирьох днів лікувалася та обстежувалася у КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради», де їй встановлено заключний клінічний діагноз: гострий період закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку (12.10.2025 року), стійкий цефалгічний, виражений вестибу-атактичний синдроми, садно підьорідної ділянки, параорбітальна гематома зліва, субкон`юктивальний крововилив лівого ока. Крім того, при обстеженні у ОСОБА_7 виявлено крововилив, синці та травматичні набряки на голові, синці на руках. За своїм характером вище описана травма у ОСОБА_7 належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникла внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), індивідувальні чи групові особливості якого (яких) не виявлено при обстеженні, по давності ушкодження могло утворитися 12 жовтня 2025 року (а.к.п.75-76);
постановою дізнавача від 28 жовтня 2025 року було змінено правову кваліфікацію діяння у даному кримінальному провадженні з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України (а.к.п.77).
Долучені прокурором в якості доказів витяги з ЄРДР у кримінальному провадженні № 12025025080000085, протокол виготовлення резервної копії з оригінального примірника технічних носіїв інформації від 15 жовтня 2025 року, самі по собі не є джерелом доказів, а є процесуальними документами, а відтак не мають доказового значення.
Всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.
Перевіривши надані стороною обвинувачення докази на предмет їх належності, допустимості та достатності кожен окремо та їх сукупність у взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України повністю доведена доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Суд вважає показання обвинуваченого щодо кількості нанесених ударів потерпілій такими, що спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та несудимий, на обліках у лікаря - психіатра і лікаря - нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставин, що пом`якшують призначення покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину щодо іншої особи, з якою винний перебуває в близьких відносинах, а також вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді пробаційного нагляду.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Судові витрати на залучення експерта відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов у даному кримінальному провадженні, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь 100 000 грн. моральної шкоди. Обгрунтовуючи заподіяння їй такої шкоди та її розмір посилається на те, що діями обвинуваченого їй заподіяні тілесні ушкодження внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 15 жовтня 2025 року по 19 жовтня 2025 року. Обвинувачений першим наніс їй тілесні ушкодження, вона його ніяким чином не провокувала, усе це відбулося на очах малолітньої доньки, яка спостерігала за їх сваркаю та бійкою. Відчуття безпорадності та безправності принизили її гідність, а понівечення її обличчя вплинуло на неможливість виходу на вулицю і порушення її життєвих зв`язків та спілкування з людьми. 
На підтвердження заявлених позовних вимог потерпіла надала виписку № 3395 із медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої вона в період з 15 жовтня 2025 року по 19 жовтня 2025 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради». 
Відповідно до вимог ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Згідно п.5 вказаної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п.9 постанови розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.12.2020 року справі №752/17832-14-ц зазначила, що під моральною шкодою розуміють страждання, заподіяні громадянином внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Суд звертає увагу не те, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_7 є доведеною. 
Суд вважає, що потерпіла об`єктивно зазнала душевних страждань і переживань, фізичного болю у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями і вчиненням щодо неї протиправних дій зі сторони обвинуваченого та певного приниження в присутності їх малолітньої доньки.
Визначаючи розмір морального відшкодування, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, його матеріальне і сімейне становище, та враховуючи при цьому вимоги розумності, справедливості, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обґрунтованою, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 10 000 гривень. Такий розмір не буде надмірним для обвинуваченого, відповідатиме його поведінці, та кореспондуватиме із моральними стражданнями, яких зазнала потерпіла у зв`язку з порушенням її прав. 
В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки. 
На підставі п.п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_3 .
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази, а саме: відеозапис формату MP4 об`ємом 18,4 МБ (19 394 024 байтів), що поміщений на оптичний носій інформації DVD-R -диск 4.7 Gb з камери відеоспостереження двору АДРЕСА_2 , зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження. 

Суддя                        ОСОБА_1