ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.06.2026	Справа № 910/3965/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Морозова С.М., при секретарі судового засідання Кот О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот", м. Київ
до ОСОБА_1 , м. Київ
про стягнення 299 000,00 грн

За участю представників сторін:
від позивача: Линдюк С.С. (керівник);
від відповідача: Гапоненка Р. І. (особисто).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
31.03.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" (позивач) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач) суми коштів в розмірі 299 000,00 грн.
Ухвалою від 22.04.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.
28.04.2025 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 21.05.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
06.06.2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про визнання доказів (квитанцій від 11.10.2024 року та від 16.10.2024 року) недопустимими, оскільки квитанції не містять всіх необхідних відомостей.
Також, 06.06.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Юридична фірма «Патріот» не має жодних правовідносин з ОСОБА_1 , право вимоги не отримало від ТОВ «Нерон і партнери» так як договір відступлення права вимоги від 23.10.2024 прив`язаний до справи №910/12913/24, в якій позов повернутий без розгляду. Додаткова угода №1 від 30.03.2025 нікчемною. Оскільки приватним виконавцем Горбульовим А.В. винесено постанову від 06.12.2024 про арешт майна ТОВ «Нерон і партнери». Даною постановою обмежено право позивача здійснювати відчуження будь якого рухомого майна.
06.06.2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування від позивача оригіналу Додаткового договору №1 від 30.03.2025 року.
09.06.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що ТОВ «ВКП «Автофургон» оскаржено укладений між ТОВ «Юридична фірма «Патріот» та ТОВ «Нерон і партнери» договір відступлення права вимоги від 23.10.2024 року, втім рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 року у справі №910/14130/24 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
09.06.2025 року від позивача до суду надійшло заперечення на клопотання при визнання до доказів (квитанцій від 11.10.2024 року та від 16.10.2024 року) недопустимими.
09.06.2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати відповіді на питання, поставлені відповідачу в позовній заяві, в порядку ст. 90 ГПК України.
09.06.2025 року від позивача до суду надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і Партнери".
10.06.2025 року від відповідача до суду надійшло заперечення проти опитування його в порядку ст. 90 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 розгляд справи №910/3965/25 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.07.2025.
В підготовчому засіданні 15.07.2025 судом було оголошено перерву до 12.08.2025.
30.07.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
07.08.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.08.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В підготовчому засіданні 12.08.2025 судом було оголошено перерву до 30.09.2025.
25.09.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
26.09.2025 до суду від відповідача надійшла заява про долучення документа (повідомлення про відкрите кримінальне провадження).
В підготовчому засіданні 30.09.2025 судом було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналу доказу (додаткового договору №1 від 30.03.2025), відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та оголошено перерву до 11.11.2025.
В підготовчому засіданні 11.11.2025 судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та оголошено перерву до 16.12.2025.
24.11.2025 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких зазначено, що надані позивачем до позовної заяви квитанції не можуть вважатись належними доказами, оскільки на них відсутні обов`язкові реквізити, а саме: ім`я, по батькові, прізвище та ідентифікаційний код платника.
25.11.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вказано, що квитанції є належними доказами в справі, оскільки на них наявні обов`язкові реквізити, а саме: ім`я, по батькові, прізвище та ідентифікаційний код платника. Втім, застосована відповідачем Інструкція про безготівкові розрахунки не може бути застосована до готівкових розрахунків, проведених в касі банку.
09.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою від 16.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 24.02.2026 року.
03.02.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Засідання 24.02.2026 року не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.
Ухвалою від 11.03.2026 року судове засідання призначено на 07.04.2026 року.
В засіданні 07.04.2026 року у справі було оголошено перерву до 09.06.2026 року.
25.05.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
В засіданні 09.06.2026 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
02.10.2017 року між фізичною особою ОСОБА_2 , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») (Первісний Кредитор), в особі керівника виконавчого органу директора ОСОБА_1 (відповідач), який діяв на підставі Статуту, укладено строковий трудовий договір на 1 рік. 
10.07.2020 року ОСОБА_2 подано заяву про звільнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») з 10.07.2020 року на підставі ст. 39 КЗпП України. 
12.07.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери»), в особі керівника виконавчого органу директора ОСОБА_1 , подано до податкового органу звіт корегування, згідно якого ОСОБА_2 звільнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») 02.10.2018 року. 
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») у якій просив:
- визнати незаконним звільнення ОСОБА_2 з товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" з 02.10.2018 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та, як наслідок, визнати недійсними записи у трудовій книжці ОСОБА_2 серії РО №423563 під № 10 «Анулювання запису № 9» та під № 11 «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку із закінченням трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України»;
- встановити факт перебування у трудових відносинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" у період часу з 03.10.2018 року по 10.07.2020 року, та зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери", в особі Президента ОСОБА_1 , внести до трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 запис про звільнення з 10.07.2020 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України;
- стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "Гапоненко Роман і партнери" на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 69 536,72 грн. - суми непроведеного розрахунку при звільненні, а також середній заробіток за період з 13.07.2020 року по час ухвалення рішення за непроведений розрахунок при звільненні з розрахунку 600,00 грн. за один робочий день.
За результатами розгляду вказаного позову, Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області прийнято рішення від 29.11.2021 року у справі №699/788/20, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:
- визнано недiйсними записи у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 під № 10 від 02.10.2018 «Анулювати запис № 9» та під № 11 від 02.10.2018 «Звільнити з посади молодшого юриста у зв`язку з закінченням трудового договору згідно ст п. 2 ст. 36 КЗпП України»;
- встановлено факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мiжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» у період часу з 03.10.2018 по 10.07.2020;
- зобов`язано уповноважену особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мiжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» внести до трудової книжки ОСОБА_2 cepiї PO №423563 запис про звільнення з посади юриста з 10.07.2020 на підставі ч. 3ст. 38 КЗпП України;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 69 536,72 гривень, яка складається з заборгованості з виплати заробітної плати за період грудень 2019 - червень 2020 у розмірі 19 334,00 грн.; заборгованості з заробітної плати за використану щорічну оплачувану відпуску строком 18 календарних днів у розмірі 7 101,36 грн; компенсації за невикористані 18 днів щорічної оплачуваної відпустки у розмірі 7 101,36 грн., вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у розмірі 36 000,00 грн;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1681,60 гривень;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_2 судові втрати витрати на правничу правову допомогу в розмірі 45 000,00 гривень.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 30.05.2023 року рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29.11.2021 року у справі №699/788/20 залишено без змін.
12.07.2023 відкрито виконавче провадження за фактом виконання рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29.11.2021 року у справі №699/788/20 (№АСВП 72247713). 
23.02.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») виконано рішення Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області від 29.11.2021 року у справі №699/788/20 та сплачено на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 82 681,60 грн. 
При цьому, за фактом завдання збитків, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») подано до ОСОБА_1 (відповідача) позовну заяву про стягнення сум, у зв`язку з його діями, що призвели до завдання збитків. 
Рішенням Господарського суду міста Києві від 02.07.2024 року у справі №910/2214/24 позовну заяву задоволено та вирішено стягнути з відповідача грошові кошти в якості завданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») збитків у розмірі 82 681,60 грн. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2024 року у справі №910/2214/24 рішення суду першої інстанції залишено без змін.
При цьому, зазначена бездіяльність відповідача стала причиною завдання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (найменування на момент вчинення відповідної дії - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») інших збитків, пов`язана з виникненням у останнього заборгованості перед ОСОБА_2 в якості виплати середнього заробітку за період з 13.07.2020 року по 19.01.2023 року. 
Так, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року у справі №699/556/23 позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково:
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні у розмірі 381 000,00 грн, з вирахуванням з вказаної суми податків й інших обов`язкових платежів та зборів, та перерахуванням їх до відповідних бюджетних та позабюджетних фондів. 
На виконання вказаного рішення, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» сплачено на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 299 999 грн, що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №0.03937419667.1 від 11.10.2024 року на суму 150 000,00 грн та №0.03948439710.1 від 16.10.2024 року на суму 149 999,00 грн. 
23.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Патріот» (новий кредитор, позивач) укладено Договір відступлення права вимоги відповідно до п. 1.2. якого в якості погашення частини заборгованості первісний кредитор в порядку та на умовах визначених цим договором та чинним законодавством України відступає, а новий кредитор приймає право вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 (боржник) на стягнення 299 000,00 грн, яке розглядається Господарським судом міста Києва у справі №910/12913/24.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і партнери" до ОСОБА_1 про стягнення 999,00 грн збитків та позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" до ОСОБА_1 про стягнення 299 000,00 грн збитків залишено без розгляду.
Додатковим договором №1 від 30.03.2025 року сторони п. 1.2. Договору відступлення права вимоги від 23.10.2024 року виклали в наступній редакції: « 1.2. В якості погашення частини заборгованості первісний кредитор в порядку та на умовах визначених цим договором та чинним законодавством України відступає, а новий кредитор приймає право вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 (боржник) на стягнення 299 000,00 грн завданих збитків. Зазначений збиток завданий ОСОБА_1 у результаті вчинення ним умисних дій у період перебування на посаді керівника виконавчого органу первісного кредитора викладених у рішенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року у справі №699/556/23.».
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 року у справі №910/11681/25 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і партнери" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" про визнання недійсним Додаткового договору №1 від 30.03.2025 року до Договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерон і партнери" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот", було відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 року рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 року у справі №910/11681/25 залишено без змін.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив, що у позивача згідно з Договором відступлення права вимоги від 23.10.2024 року виникло право вимоги до відповідача з відшкодування завданого ОСОБА_1 збитку в розмірі 299 000,00 грн, що викладено у рішенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року у справі №699/556/23.
Відповідач заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначив, що ТОВ «Юридична фірма «Патріот» не має жодних правовідносин з ОСОБА_1 , а право вимоги позивач не отримував від ТОВ «Нерон і партнери», оскільки Договір відступлення права вимоги від 23.10.2024 прив`язаний до справи №910/12913/24, в якій позов повернутий без розгляду. При цьому, додаткова угода №1 від 30.03.2025 є нікчемною. Також відповідач зазначив, що надані позивачем до позовної заяви квитанції не можуть вважатись належними доказами, оскільки на них відсутні обов`язкові реквізити, а саме: ім`я, по батькові, прізвище та ідентифікаційний код платника.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
Частиною 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Необхідність обрання саме ефективного способу захисту підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, де вказано, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства (постанова Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19).
Окрім того, відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини"; рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України"; від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії").
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої.
Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" - не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Так, рішенням Господарського суду міста Києві від 02.07.2024 року у справі №910/2214/24 встановлено, що саме умисні дії колишнього керівника позивача ОСОБА_1 у вигляді порушення трудового законодавства та спотворення трудових відносин з ОСОБА_2 призвели до необхідності відновлювати у судовому порядку свої права, у зв`язку з чим позовну заяву останнього задоволено та вирішено стягнути з відповідача грошові кошти в якості завданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» збитків у розмірі 82 681,60 грн (Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2024 року у справі №910/2214/24 рішення суду першої інстанції залишено без змін).
Також, в межах справи №699/556/23 рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року встановлено: 
«Рішенням суду по справі №699/788/20 було установлено, що середньоденна заробітна плата позивача становила 600,00 грн.
За розрахунком суду загальна кількість робочих днів затримки повного розрахунку за період з 13.07.2020 до 19.01.2023 (закінчення шестимісячного строку після набрання чинності нової редакції ст. 117 КЗпП України) становить 635 дні (у 2020 році - 121 робочий день, у 2021 році - 250 днів, у 2022 році - 252 дні, у 2023 - 12 днів), а не 642 дні, як зазначено позивачем у позові.
За таких обставин середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить 381 000,00 грн. (635 днів Х 600,00 грн).
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
…
ВИРІШИВ:
…
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРОН І ПАРТНЕРИ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні у розмірі 381 000,00 (триста вісімдесят одна тисяча) грн, з вирахуванням з вказаної суми податків й інших обов`язкових платежів та зборів, та перерахуванням їх до відповідних бюджетних та позабюджетних фондів.
…».
У зв`язку з викладеним, не підлягають доведенню знову в межах даної справи і є встановленими обставини того, що дії відповідача ( ОСОБА_1 ), як директора ТОВ «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») стали причиною завдання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» збитків, пов`язаних з виникненням у останнього заборгованості перед ОСОБА_2 , в якості виплати середнього заробітку за період з 13.07.2020 року по 19.01.2023 року, а також обставини того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» має обов`язок сплати на користь ОСОБА_2  середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні у розмірі 381 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи на виконання вказаного рішення, Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» сплачено на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 299 999 грн, що підтверджується квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №0.03937419667.1 від 11.10.2024 року на суму 150 000,00 грн та №0.03948439710.1 від 16.10.2024 року на суму 149 999,00 грн. 
За змістом приписів частини четвертої статті 89 Господарського кодексу України (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ним господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом. 
Згідно з частиною другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (коментар пункту - вина презюмується, тягар доведення відсутності вини покладається на відповідача). 
У частині першій статті 614 ЦК України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Застосовуючи за аналогією статтю 614 ЦК України до деліктних відносин, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди («поведінкова концепція вини»).
При цьому, враховуючи наявність заборгованості ТОВ «Нерон і партнери» перед ТОВ «Юридична фірма «Патріот», яка виникла за Договором про надання юридичних послуг №8 від 28.05.2024 року у розмірі 450 000,00 сторони дійшли згоди укласти Договір відступлення права вимоги від 23.10.2024 року, а в подальшому Додатковий договір №1 від 30.03.2025 року, яким п. 1.2. Договору відступлення права вимоги від 23.10.2024 року виклали в наступній редакції: « 1.2. В якості погашення частини заборгованості первісний кредитор в порядку та на умовах визначених цим договором та чинним законодавством України відступає, а новий кредитор приймає право вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 (боржник) на стягнення 299 000,00 грн завданих збитків. Зазначений збиток завданий ОСОБА_1 у результаті вчинення ним умисних дій у період перебування на посаді керівника виконавчого органу первісного кредитора викладених у рішенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року у справі №699/556/23.».
Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 року у справі №910/11681/25 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і партнери" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" про визнання недійсним додаткового договору №1 від 30.03.2025 року до Договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нерон і партнери" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот", було відмовлено (Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 року рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 року у справі №910/11681/25 залишено без змін).
Так, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 року у справі №910/11681/25 встановлено наступне:
«Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, господарським судом міста Києва розглядалася справа № 910/4997/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Автофургон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерон і Партнери" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 30.11.2015 у розмірі 467270,00 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2024 р. у справі № 910/4997/24 задоволено позов ТОВ "ВКП "Автофургон" до ТОВ "Нерон і Партнери" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 30.11.2015 у розмірі 467270,00 грн.
Додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 29.08.2024 заяву ТОВ "ВКП "Автофургон" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/4997/24 задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Нерон і Партнери" на користь ТОВ "ВКП "Автофургон" 27000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
04.12.2024 на виконання рішення та додаткового рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/4997/24 судом видано відповідні накази.
06.12.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбульовим А.В. відкрито виконавче провадження № 76732729 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 04.12.2024 у справі № 910/4997/24.
06.12.2024 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбульовим А.В. у виконавчому провадженні № 76732729 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Нерон і Партнери" у межах суми 550874,18 грн.
30.03.2025 р. ТОВ "Нерон і партнери" (первісний кредитор) та ТОВ "Юридична фірма "Патріот" (новий кредитор) укладено додатковий договір № 1 до договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024, відповідно до умов якого в якості погашення частини заборгованості первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України відступає, а новий кредитор приймає право вимоги первісного кредитора до ОСОБА_1 на стягнення 299000,00 грн завданих збитків. Зазначений збиток завданий ОСОБА_1 в результаті вчинення ним умисних дій у період перебування на посаді керівника виконавчого органу первісного кредитора, викладених у рішенні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 у справі № 699/556/23.
Перевіряючи доводи скаржника про фраудаторність оспорюваного правочину з мотивів його укладення відповідачами після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі № 910/4997/24, яке набрало законної сили, а також контрагенту, з яким боржник вчинив оспорюваний договір, який є пов`язаною особою, колегія суддів відхиляє такі, зважаючи на відсутність судового рішення про стягнення відступленої суми за оспорюваним договором, з огляду на її правову природу (збитки), що свідчить про непідтвердження обставин погіршення ТОВ "Нерон і Партнери" свого майнового стану шляхом укладення оспорюваного додаткового договору № 1 від 30.03.2025 до договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024, укладеного між відповідачами, саме з метою уникнення відповідальності перед позивачем, а також те, що вимога до боржника утримуватися від здійснення будь-яких господарських операцій, у тому числі реалізації майна, за умов існування невиконаних зобов`язань, лише з метою запобігання можливим його зловживанням є непропорційною, надмірною та такою, що призводить до втручання у господарську діяльність боржника.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що сама лише пов`язаність відповідачів у даному конкретному випадку не є достатньою обставиною для кваліфікації спірного правочину як фраудаторного та визнання його недійсним, оскільки обставини, що дають змогу кваліфікувати правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору, мають перевірятися у сукупності, а кожна окрема обставина сама по собі не спричиняє фраудаторність.
Колегія суддів також враховує ту обставину, що за оспорюваним додатковим договором ТОВ "Нерон і Партнери" відступлено ТОВ "Юридична фірма "Патріот" право вимоги саме до директора позивача - ОСОБА_1 .
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.09.2025 у справі №910/14130/24.
Таким чином, є недоведеними твердження скаржника про те, що оспорюваний додатковий договір № 1 від 30.03.2025 до договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024, укладеного між відповідачами, має всі ознаки фраудаторності.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного додаткового договору № 1 від 30.03.2025 до договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024, укладеного між відповідачами.».
Таким чином, твердження відповідача про нікчемність (недійсність) додаткової угоди №1 від 30.03.2025 є непідтвердженими та необґрунтованими.
Також, заперечуючи проти прийняття до уваги наданих позивачем квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки №0.03937419667.1 від 11.10.2024 року на суму 150 000,00 грн та №0.03948439710.1 від 16.10.2024 року на суму 149 999,00 грн відповідач зазначав про їх неналежність (недостовірність) як доказів.
Так, відповідач посилався на Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163.
Згідно з Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, яка затверджена постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163 зазначено: 37. Платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача. 
Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів. 
Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом. 
Втім, в судовому засіданні 09.06.2026 року позивачем надано на огляд оригінали квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки №0.03937419667.1 від 11.10.2024 року на суму 150 000,00 грн та №0.03948439710.1 від 16.10.2024 року на суму 149 999,00 грн, з яких судом встановлено, що платником в даних квитанціях зазначено ОСОБА_3 , також зазначено її ідентифікаційний код, а фактичним платником зазначено ТОВ «Нерон і партнери».
При цьому, суд зазначає, що регулювання операцій з готівковими коштами згідно квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки здійснюється на підставі ЗУ «Про платіжні послуги», а не на підставі зазначеної відповідачем Інструкції.
У зв`язку з чим, заперечення відповідача щодо того, що квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки не містять обов`язкових реквізитів, а саме: ім`я, по батькові, прізвище та ідентифікаційний код платника і є неналежними доказами, не знайшли свого підтвердження.
Як вбачається із наданих до суду доказів та встановлених в межах справи обставин, на підставі Договору відступлення права вимоги від 23.10.2024 року, ТОВ «Нерон і партнери» відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_1 на стягнення 299 000,00 грн, завданих останнім збитків, завдання яких, зокрема в цій частині, встановлено рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 03.11.2023 року в межах справи №699/556/23. 
За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Посадові особи несуть цивільно-правову, адміністративну, фінансову та кримінальну відповідальність за шкоду та збитки, завдані ними господарському товариству, у порядку та у випадках, передбачених законом. (ст. 89 ГК України в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
В межах зазначених вище справ судами встановлено обставини того, що дії відповідача, як директора ТОВ «Нерон і партнери» (попередня назва - «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери») стали причиною завдання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» збитків, пов`язаних з виникненням у останнього заборгованості перед ОСОБА_2 , зокрема на суму в розмірі 299 000,00 грн, у зв`язку з чим, в межах даної справи, позовні вимоги є правомірними.
Верховний Суд у постанові від 11.09.2024 у справі №911/3853/23 зауважив, що законодавство закріплює обов`язки органів юридичної особи (посадових осіб) діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно, розумно та не перевищувати своїх повноважень, а також відповідальність за їх порушення (фідуціарні обов`язки).
Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку товариства. Недотримання таких обов`язків може призвести до завдання шкоди підприємству та, як наслідок, зобов`язання відшкодувати її.
Зважаючи на встановлення обставин того, що саме умисні дії ОСОБА_1 , у вигляді порушення законодавства та спотворення трудових відносин з ОСОБА_2 , призвели до необхідності відновлювати у судовому порядку свої права, а в подальшому, як наслідок, призвели до завдання Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерон і партнери» збитків, у вигляді існування заборгованості перед ОСОБА_2 щодо виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, відступлення якої позивачу здійснено на підставі Договору про відступлення права вимоги від 23.10.2024 року, що є чинним та не визнаний недійсним у судовому порядку, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума коштів в розмірі 299 000,00 грн.
Судовий збір позивача у розмірі 3 588,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у зв`язку із поданням до суду позовної заяви в електронній формі, покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Патріот" (код ЄДРПОУ 40256513, адреса: 02095, м. Київ, вул. Урлівська, 16, кв. 89) суму коштів в розмірі 299 000,00 грн (двісті дев`яносто дев`ять тисяч гривень 00 копійок) та суму судового збору у розмірі 3 588,00 грн (три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень 00 копійок).
3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 22.06.2026 року.

Суддя С. МОРОЗОВ