ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року	справа № 380/1604/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Грень Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
у с т а н о в и в:
До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» з позовом до Львівської митниці в якому просить суд:
- Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000032/2 від 12.01.2026 р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних призначення №UA209190/2026/000004.
Обґрунтування позовної заяви ТОВ «ЕЙЧДІЕС ГРУП» базується на тому, що товариство надало митному органу повний пакет документів, передбачений статтею 53 МК України, які в сукупності чітко підтверджують числові значення складових митної вартості за ціною контракту. Позивач наголошує, що митниця висунула вимогу про надання додаткових документів без належного обґрунтування конкретних розбіжностей чи сумнівів, обмежившись лише цитуванням норм закону, що суперечить правовим позиціям Верховного Суду. Доводи відповідача щодо невідповідності умов поставки «FOB-Ningbo» є безпідставними, оскільки ці умови були чітко зафіксовані в інвойсі, який згідно з контрактом є його невід`ємною частиною та замінює специфікацію, а посилання на місто Юнкан у тексті договору стосувалося лише місцезнаходження постачальника. Щодо зауважень митниці про відсутність підписів на платіжних інструкціях, позивач вказує, що документи були сформовані в електронній системі банку та завірені електронним підписом, що підтверджується самим фактом виконання банком переказу валюти. Оскаржуване рішення про коригування є протиправним також через те, що митний орган застосував резервний метод лише на основі порівняння з даними ЄАІС без належного аналізу ідентичності товарів та коригування на обсяги партій і комерційні умови, фактично ігноруючи первинні документи позивача. Оскільки митниця не довела недостовірність поданих відомостей, заявлена позивачем митна вартість мала вважатися визнаною автоматично, а тому рішення про коригування та картка відмови підлягають скасуванню.
Ухвалою від 02.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 07.05.2026 відмовлено у клопотанні про розгляд справи з викликом сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№13027 від 18.02.2026), у якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час митного контролю було виявлено низку суттєвих розбіжностей та відсутність документів, які безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості за ціною контракту. Зокрема, декларантом не було надано передбачених п. 1.2 Контракту замовлень покупця, що унеможливило перевірку узгоджених сторонами умов поставки та вартості конкретної партії товару. Подані банківські платіжні інструкції не містили обов`язкових реквізитів, зокрема підписів відповідальних осіб або кодів автентифікації, що згідно з постановою НБУ №216 та практикою Верховного Суду позбавляє їх статусу належного підтвердження факту оплати. Крім того, митний орган зафіксував розбіжності між умовами поставки в Контракті (місто Юнкан) та інвойсі (порт Нінбо), а також дефекти митної декларації країни відправлення, в якій були відсутні відмітки митних органів та дата експорту. Надані транспортні документи, включаючи незаповнений договір-заявку та довідку про витрати, яка не є бухгалтерським документом, не дозволили достовірно обчислити витрати на перевезення. Оскільки надіслана вимога про надання додаткових документів була виконана лише частково і не спростувала обґрунтованих сумнівів митниці, відповідач правомірно відмовив у застосуванні першого методу та скоригував вартість за резервним методом на основі наявної в базі даних інформації про аналогічні товари. Щодо вимоги про скасування картки відмови, митниця зазначає, що вона є лише інформативним документом і не породжує правових наслідків, а заявлені витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, що є підставою для їх зменшення.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» (Позивач) здійснює роздрібну торгівлю спортивними товарами. Зазначені товари ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» закуповує в іноземних постачальників.
16 вересня 2024 року ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» уклало контракт №24012024-UA з постачальником ZHEJIANG MEIER FITNESS EQUIPMENT CO., LTD (адреса місцезнаходження Китай) про купівлю товарів ZHEJIANG MEIER FITNESS EQUIPMENT CO., LTD.
На підставі контракту №24012024-UA від 16 вересня 2024 року (далі Контракт) ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» (покупець) придбало в постачальника ZHEJIANG MEIER FITNESS EQUIPMENT CO., LTD товари: обладнання для занять фізкультурою, гімнастикою чи атлетикою, являють собою тренажери, які призначені для профілактики і лікування болю в спині, хребті: Лава регульована Fit-On FN-S202, код: 8 701-0002- 550 шт, вартістю 17050,00 доларів США; Інверсійний стіл Fit-On Taurus, код: 87 76-0001- 50шт., вартістю 2850,00 доларів США; інверсійний стіл Fit-On Classic, код: 8 777-0001- 100шт., вартістю 4700,00 доларів США; інверсійний стіл Fit-On Gravity, код: 8 775-0001- 10шт., вартістю 670,00 доларів США.
Згідно з п. 4.1. Контракту вартість товарів визначається сторонами з урахуванням умов, зазначається в Інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту. Ціна кожної одиниці товару зазначається в Інвойсах.
Відповідно до п. 5.2. Контракту постачальник зобов`язаний відвантажити товар протягом 30 календарних днів з дати отримання часткової передоплати.
Постачальник виставив покупцеві рахунок № MES250120 від 06.11.2025 року про оплату переліченого вище товару вартістю 25270,00 грн.
У відповідності до погоджених умов ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» здійснило на користь постачальника часткову передоплату в розмірі 6 760,00 доларів США на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті №43 від 07.10.2025 року. Надалі, 03.12.2025 року ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» оплатило решту вартості придбаного товару в сумі 18 510,00 доларів США, що підтверджується на підставі платіжної інструкції в іноземній валюті №49 від 03.12.2025 року.
Згідно з п. 3.1. Контракту поставка товарів буде здійснюватися за цим контактом на умовах згідно Інкотермс 2010.
Згідно з рахунком № MES250120 від 06.11.2025 року доставка товару здійснюється на умовах FOB NINGBO (м. Нінбо, Китай).
Умови перевезення FOB (згідно Інкотермс 2010) – продавець повинен доставити товар на судно покупця або на судно обраної покупцем організації.
Витрати на навантаження і експортні митні формальності несе продавець. Оплата доставки вантажу за покупцем.
Перевезення товару з м. Нінбо (Китай) до м. Новояворівськ (Україна) здійснювалось в наступному порядку:
Морське перевезення вантажу за маршрутом NINGBO – GDANSK здійснювало ТОВ «Еврика-2005» на підставі Договору доручення №EV25009 від 09.05.2025 р.. Вартість послуг морського перевезення вантажу склала 104 182,50 грн., що підтверджується згідно з Рахунком на оплату №2 від 09.01.2026 року.
ТОВ «СПС ГРУП» здійснювало комплексне обслуговування контейнера з вантажем МSDU7896429, здійснило переміщення контейнера з вантажем з порту м. Гданськ до м. Пшеяздово (Польща) на підставі Договору №02/01/26 від 02.01.2026 р., рахунку FVZ/000024/01/26 від 12.01.2026 р., Транзитного супровідного документа №26PL322080NU312XM0, Транспортного замовлення на автомобільні перевезення для власних потреб № 09/01-2026/SPS від 09.01.2026р. Вартість послуг складає 1100,00 євро.
Перевезення вантажу з м. Пшеяздово (Польща) до м. Новояворівськ (Україна) здійснювалось ТОВ «РАК ТРАНС-ЛОГІСТИК» на підставі Договору-заявки №09012026/2 від 09.01.2026 про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунку на оплату №7 від 12.01.2026 р. Факт перевезення підтверджується на підставі Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) б/н. Вартість перевезення склала 80280,00 грн., з яких: вартість транспортування вантажу за межами України – 71360,00 грн.
У зв`язку з ввезенням товарів на територію України представник ТОВ «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» Башмак С.В. зареєстрував електронну митну декларацію 26UA209190000500U4 про імпорт товарів, придбаних в ZHEJIANG MEIER FITNESS EQUIPMENT CO., LTD.
Львівська митниця Державної митної служби України після розгляду зазначеної декларації 12.01.2026 року надіслала декларантові повідомлення про надання додаткових підтверджуючих документів.
За результатами розгляду митної декларації 26UA209190000500U4 Львівська митниця Державної митної служби України надіслала декларанту Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2026/000004 та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2026/000032/2 від 12.01.2026 р. (далі – Рішення від 12.01.2026 р.).
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: Контракт №24012024-UA від 16 вересня 2024 року Рахунок-фактуру № MES250120 від 06.11.2025 року Платіжні інструкції в іноземній валюті №43 від 07.10.2025 року, №49 від 03.12.2025 року Пакувальний лист № MES250120 від 06.11.2025 р. Договір доручення №EV25009 від 09.05.2025 р.. Рахунок на оплату №2 від 09.01.2026 року. Договір №02/01/26 від 02.01.2026 р. Рахунок FVZ/000024/01/26 від 12.01.2026 р. Транзитний супровідний документ №26PL322080NU312XM0 Договір-заявку №09012026/2 від 09.01.2026 про надання транспортно експедиційних послуг Рахунок на оплату №7 від 12.01.2026 р. Міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) б/н Довідку про транспортні витрати від 12.01.2026 р. Митну декларацію країни походження Повідомлення про дозвіл на відпуск експорту в рамках безпаперового митного оформлення.
Суд враховує, що ч. 3 ст. 53 МК України надає можливість митниці виставляти декларанту письмову вимогу про необхідність подачі додаткових документів у 10-ти денний строк лише у трьох випадках: у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; якщо наявні ознаки підробки цих документів; якщо ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів.
Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі № 200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. 
Як встановлено судом, однією із підстав прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару стало те, що відповідно до п.3.1. Контракту ЗЕД, поставка товарів будуть здійснюватись за цим Контрактом на умовах згідно Інкотермс 2010, місто Юнкан, Китай. Разом з тим, заявлені умови поставки за МД №26UA209190000500U4 від 12.01.2026 є FOB – Ningbo. В поданому проформі-інвойсі №MES250120 від 06.11.2025, вказані умови поставки FOB – Ningbo. Проте, як зазначалось вище, заявлені умови поставки FOB – Юнкан.
Відповідно до підп.6 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, серед іншого: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, митне оформлення, портові збори, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. 
За змістом п.2 ч.11 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: витрати на транспортування після ввезення.
Суд звертає увагу, що згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) термін FOB (Free On Board (... named port of shipment)) Франко борт (... Назва порту відвантаження) означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару переходять до покупця. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
В силу викладеного умови поставки FOB означають не включення до вартості товару витрат на перевезення (фрахту) в порт призначення, а тому такі витрати мають бути додані до митної вартості товару за правилами ч.10 ст.53 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.
Як вбачається із пункту 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 16.09.2024 №24012024-UA, поставки Товарів будуть здійснюватися за цим Контрактом на умовах згідно Інкотермс 2010. Місто Юнкан, Китай.
Системне тлумачення вказаної норми контракту приводить суд до висновку, що незалежно від обраного його сторонами виду умов поставки товару за цим зовнішньоекономічним контрактом місцем переходу товару до Покупця є саме місто Юнкан, КНР. Проте як вбачається із інших товаросупровідних документів, зокрема, рахунку-фактури від 06.11.2025 №MES250120 умовами поставки є FOB Ningbo. При цьому, у контракті не містяться положення, які б дозволяли сторонам обирати інші види поставки та змінювати місце переходу товару до Покупця шляхом їх зазначення у товаросупровідних документах, відповідних доказів внесення змін до зовнішньоекономічного договору позивачем не надано, а судом не встановлено.
Відповідно, декларантом не спростовано сумніви митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів, в частині калькуляції такої складової митної вартості як вартість перевезення оцінюваних товарів, передбаченої п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України.
Суд зауважує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ст. 58 МК України).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи і наведене правове регулювання спірних правовідносин суд приходить до переконання, що декларантом позивача не спростовано сумнів митниці в частині правильності визначення митної вартості товарів щодо необхідності включення такої складової митної вартості як вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачена п.6 ч.10 ст.58 МК України.
За вказаних обставин митним органом була обґрунтовано виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.
Надані позивачем копії документів не надали митному органу змоги пересвідчитись в обґрунтованості заявленого числового значення митної вартості імпортованого позивачем товару та визначення митної вартості за основним методом.
Суд враховує, що декларантом не надано митниці належних документів щодо визначення митної вартості товару з урахуванням витрат на транспортування товару. В той же час надання відповідних документів є обов`язковим відповідно до пункту 6 частини десятої статті 58 МК України.
Щодо інших підстав, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товарів, яке є предметом спору, суд зазначає, що їхня можлива відповідність чи невідповідність закону не впливає на висновки суду щодо правомірності коригування митної вартості у зв`язку з недоданням позивачем передбачених частиною 10 статті 58 МК України документів та відповідно неспростування сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Таким чином, Львівською митницею підставно були встановлені невідповідності у поданих декларантом позивача документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У сукупності всі перелічені фактори вказують на відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця правомірно не визнала заявлену митну вартість.
Митним органом проведено консультації з декларантом згідно зі ст.57 МКУ шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення.
У зв`язку з неможливістю застосування для коригування митної вартості методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). 
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №25UA100330121440U0 від 08.12.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 3,859035 дол. США/кг. У рішенні про коригування митної вартості чітко вказано інформацію, яка взята за основу для визначення митної вартості. Тобто, вказано джерело інформації (із зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів).
Таким чином, у рішенні наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до наведених вимог відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,
у х в а л и в :
у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙЧДІЕС-ГРУП» (місцезнаходження: 81053, Львівська обл., Яворівський р-н, м. Новояворівськ, вул. Вербицького, 19/3; ЄДРПОУ: 45329486) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ЄДРПОУ: 43971343) про визнання протиправними та скасування рішень – відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна