КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 757/55607/24-ц Головуючий у суді першої інстанції - Литвинова І.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9037/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Павловою Надією Євгеніївною на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих підтопленням,

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про відшкодування збитків, завданих підтопленням.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року відкрито провадження у справі.
29 вересня 2025 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_5 
20 січня 2026 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.
10 лютого 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_6 через Електронний суд надійшло клопотання про встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_5 , в якому просив зупинити провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, у зв`язку із проходженням відповідачем ОСОБА_3 військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період у Військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.
24 лютого 2026 року ухвалами суду залучено в якості правонаступника відповідача ОСОБА_5 , - ОСОБА_3 , відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про роз`єднання позовних вимог відносно ОСОБА_3 .
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року провадження у справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 на військовій службі.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не зазначив мотивовану оцінку аргументів позивача щодо необхідності роз`єднати позовні вимоги та зупинити розгляд виключно відносно мобілізованого позивача аби забезпечити реальне правосуддя у розумні строки.
Вказує, що суд проігнорував довід позивача, що у випадку роз`єднання позовних вимог розгляд справи до відповідача ОСОБА_7 можна провести у розумний строк. А у випадку негативного для ОСОБА_2 результатом розгляду справи, остання може вимагати стягнення з онука ОСОБА_3 у порядку регресу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Горбенко К.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Підстави, за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, встановлені у статті 251 ЦПК України.
Так, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини 1 статті 251 ЦПК України).
Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у Військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, що підтверджується довідкою військової частини № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 від 21 січня 2026 року за № 30.
Факт перебування відповідача ОСОБА_3 не заперечується позивачкою у апеляційній скарзі.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.
Зупиняючи провадження у справі з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції правильно врахував імперативність вказаної норми закону та наявність наданих представником відповідача доказів.
Подібні висновки висловленні у постанові Верховного Суду від 29 лютого 2024 року у справі № 149/9/23 (провадження № 61-10894св23).
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статі 251 ЦПК України, тому твердження скаржника про порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими.
У апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 не заперечує щодо зупинення провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_3 як правонаступника ОСОБА_5 , однак, наполягає на необхідності роз`єднання позовних вимог та продовженні розгляду справи в частині вимог до ОСОБА_2 .
Разом зим, як видно зі змісту позовної заяви, позовні вимоги заявлено до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , як співвласників квартири, з вини яких сталось залиття квартири позивачки. У прохальній частині позову позивачка просить стягнути з відповідачів завдану шкоду солідарно.
Враховуючи предмет та підстави спору, обґрунтування позовних вимог, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість виділення в самостійне провадження частини позовних вимог до кожного з відповідачів окремо, оскільки позовні вимоги до обох відповідачів пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами і вони випливають з одних правовідносин.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості зупинення провадження у справі щодо частини позовних вимог чи щодо одного з учасників справи. Враховуючи встановлену судом першої інстанції недоцільність роз`єднання позовних вимог щодо співвідповідачів по справі, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Павловою Надією Євгеніївною залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов 

Т.О. Невідома