ЄУН: 336/3367/26
Провадження №: 2/336/3023/2026 
17.06.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, -
без участі сторін, - 

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулась до суду з означеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, до досягнення дитиною 23 років, або до припинення навчання. 
Позов обґрунтовано тим, що з 29.04.2006 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час є повнолітнім, але продовжує навчання. Відповідач проходить військову службу в лавах Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення, однак на утримання сина надає кошти не в достатньому обсязі та нерегулярно, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просить позов задовольнити. 
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.04.2026 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С. 
15.04.2025 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.
Ухвалою від 28.04.2025справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідач не скористався своїм правом, відзив на позов не подав. 
Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. 
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони з 29.04.2006 перебували у шлюбі, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 293. 
Шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2025.
Позивачка 01.10.2025 другий раз уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . 
Батьками ОСОБА_3 у свідоцтві про народження вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1330 (а.с. 5).
ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу бакалаврського навчання денної форми за навчальною програмою (відповідно до Закону № 131/2002 3б) на машинобудівному факультеті Технічного університету в Кошицях. Навчальний рік триває з 01.09.2025 по 31.08.2026. Стандартна тривалість навчання 3 року (а.с. 7). 
При вирішенні спору суд виходить з таких міркувань. 
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.
Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).
Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України).
Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Суд наголошує, що аліментні виплати є грошовими коштами, що мають бути спрямовані виключно на забезпечення потреб дітей і таке забезпечення має відбуватись у рівних частках обома батьками, а не тільки за рахунок одного.
Батьки зобов`язані порівну утримувати дітей, а тому звертаючись із вимогою про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача позивачка повинна була надати докази розміру допомоги, яку вона особисто надає на навчання сина чи інші витрати на його утримання пов`язане з навчанням. 
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Звертаючись до суду із позовом позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Саме на суд покладено обов`язок під час ухваленні рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч.3 ст.263 ЦПК України).
Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити докази надані позивачкою незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього з боку сторони відповідача.
Суд також бере до уваги, що позивачкою ОСОБА_1 на підтвердження заявлених вимог надано лише довідку, яка підтверджує, що ОСОБА_2 є студентом ІІ курсу денної форми навчання Технічного університету у Кошицях, що сама про собі не утворює обов`язок батька на утримання сина після досягнення ним повноліття. 
Позивачкою не доведено жодними належними та допустимими доказами вартість навчання сина за рік чи за весь період навчання, довідка про його вартість відсутня, крім того позивачкою не надано жодної квитанції про понесені нею витрати на навчання сина. 
Батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх дітей на навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження матеріального стану відповідача, тобто не обґрунтовано умови його можливості надавати таку допомогу. Клопотання про витребування будь-яких доказів суду заявлено не було. 
Враховуючи, що позивачка не подала достатньо доказів для підтвердження заявлених вимог, суд робить висновок про їх недоведеність та відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 190, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.С. Звєздова