Справа 362/2392/26 
Провадження 3/362/865/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2026 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Рубан Тетяна Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
11 березня 2026 року о 16 годині 55 хвилин в селищі Глеваха Фастівського району Київської області по вулиці Грушевського, 29 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, проба позитивна 3.42 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 Правил дорожнього руху. Стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, його дії кваліфіковано за частиною другою статті 130 КУпАП як повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, заперечив, оскільки факту притягнення до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП у нього не було, оскільки до Києво-Святошинського районного суду його не викликали, справа щодо нього за частиною першою статті 130 КУпАП ще не розглянута. Звернувся до суду з письмовою заявою про розстрочення виконання рішення суду на 5 (п`ять) місяців.
Дослідивши матеріали справ, вислухавши пояснення особи, суд приходить до наступних висновків.
Підпунктом "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною другою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння) регулюється статтею 266 КУпАП.
Процедура огляду встановлюється підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Пунктами 7, 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції № 1452/735).
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Судом було досліджено відеозапис події, відображений на електронному диску, долученому до матеріалів справи, де зафіксовано факти: у файлі "1" – керування транспортним засобом; у файлі "2" - зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 ; на запитання поліцейського: "Куди їдете?", водій відповів, що їде додому, вказавши в напрямку Мархалівки (17:09); встановлення поліцейським особи водія, повідомлення йому про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та пропозиція пройти огляд за допомогою спеціального засобу Drager Alcotest 6810 (17:14), на що водій погодився. Під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального засобу Drager Alcotest 6810 зафіксовано факт вмісту алкоголю 3.42 проміле (17:18), з результатом водій погодився. Після чого водію повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом та в подальшому ознайомлено з протоколом.
Враховуючи застосування поліцейським у відповідності до вимог статті 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, в пункті 10 протоколу зазначено про технічний засіб, за допомогою якого створений цей відеозапис, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у цій справі.
Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:
фактичними відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612446 від 11.03.2026;
даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме Drager Alcotest 6810, яким зафіксовано результат огляду 3.42 проміле, з додаванням роздруківки з вказаного приладу, тест № 1033;
даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 11.03.2026, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 направлявся для проходження медичного огляду до КНП "Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, однак водій в лікарню не доставлявся, огляд в лікарні не проводився;
рапортом інспектора поліції від 11.03.2026 про надходження повідомлення на службу "102" про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння;
актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.03.2026;
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 11.03.2026, який викликав наряд поліції.
На підтвердження повторності вчиненого протягом року правопорушення додано роздруківку з бази даних "Адмінпрактика", з якої вбачається, що 11.10.2025 щодо ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР1 № 480564, який 13.10.2025 було направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області для розгляду, станом на 12.03.2026 рішення вказаним судом не прийнято.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Ураховуючи, що згідно зі статтею 221 КУпАП розгляд справ за статтею 130 КУпАП належить до компетенції суду, відповідно саме до повноважень суду належить встановлення факту вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та вини особи у його вчиненні
Отже, оскільки в матеріалах справи відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, таке рішення було відсутнє й на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, що розглядається у даній справі, а суд позбавлений права самостійно вишукувати докази на підтвердження вини особи, тому слід констатувати відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів на підтвердження повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
За таких обставин суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, однак в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого частиною першою вказаної статті.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення.
Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, за якою з огляду на профілактичну та каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним (рішення у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09 червня 2011 року), суд дійшов висновку про можливість розгляду питання зміни правової кваліфікації правопорушення за аналогією закону, а саме в порядку, передбаченому статтею 337 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України).
Суд бере до уваги, що в силу частини третьої статті 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У зв`язку з наведеним та беручи до уваги, що особа не заперечує фактичні обставини, описані в протоколі про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації з частини другої на частину першу статті 130 КУпАП, оскільки це не погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особу порушника та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у справі, суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, за якою з огляду на профілактичну та каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним, дійшов висновку, що дане питання слід розглянути за аналогією закону відповідно до частини четвертої статті 53 Кримінального кодексу України, яка визначає, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф з розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Суд вважає за можливе задовольнити зазначену заяву ОСОБА_1 і з урахуванням обставин та майнового стану порушника призначити йому штраф із розстрочкою виплати строком на 5 (п`ять) місяців, рівними частинами щомісяця.
За статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому ставка судового збору відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 23, 27, 30, 33, 38, 40-1, 130, 221, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, Законом України "Про судовий збір", суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Розстрочити виконання цієї постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на строк 5 (п`ять) місяців з оплатою рівними частинами по 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісяця.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: Отримувач: Київська обл./м. Київ/21081300. Рахунок №UA488999980313030149000010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) ЄДРПОУ 37955989. Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору, які перерахувати за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити ОСОБА_1 про його обов`язок повідомляти Васильківський міськрайонний суд Київської області про здійснення сплати частини суми штрафу шляхом пред`явлення оригіналу відповідного документа.
Після закінчення строку встановленої розстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладання адміністративного стягнення в вигляді штрафу – протягом трьох місяців.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.П. Рубан