Справа № 214/545/26
2/214/2413/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

12 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу № 214/545/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яку в подальшому уточнила про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дитина з інвалідністю), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 серпня 2018 року вона, ОСОБА_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрували 22 серпня 2018 року у Виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, про що зроблений актовий запис № 02 від 22 серпня 2018 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 07 червня 2019 року (видане повторно), актовий запис № 62 та донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області 16 червня 2020 року, актовий запис № 01. На даний час шлюб між нею та ОСОБА_2 не розірвано. Станом на теперішній час вона проживає з дітьми окремо від відповідача, спільного господарства з ним не ведуть, та не спілкуються. Син ОСОБА_3 , є дитиною з інвалідністю, який потребує лікування, постійної допомоги та нагляду. Діти проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . та перебувають повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 08.11.2022 № 1242-5002325428, Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 № 1242- 5002325430 від 08.11.2022 року, Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 №1242-5002325431 від 08.11.2022 року, виданими Управлінням соціального захисту населення м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків щодо утримання, виховання, лікування та матеріального забезпечення наших спільних дітей. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку ними не досягнуто, ОСОБА_2 всіляко уникає будь яких розмов щодо надання коштів на потреби дітей. Відповідач являється працездатним здоровим чоловіком, а тому я вважаю, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання наших спільних дітей. У відповідності до статті 141 Сімейного кодексу України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їx оплати. Згідно ч. 1, 2 статті 183 Сімейного кодексу України: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до частини 5 ст. 183 Сімейного кодексу України: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платників аліментів; наявність в останніх інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначалось вище, їх з відповідачем спільний син ОСОБА_3 , відповідно до медичного висновку ЛКК № 767 від 18.06.2024 року та посвідчення серія НОМЕР_3 від 10.04.2023 року є дитиною з інвалідністю, який потребує лікування, постійної допомоги та нагляду, розвиваючих занять та реабілітаційних заходів: заняття з логопедами, масажі, також є постійна потреба в підгузках та дорого вартісних ліках. Це все потребує чималих коштів, так як вона з дітьми являється внутрішньо переміщеною особою, та вимушена винаймати житло, ще й позбавлена можливості працювати через стан здоров`я дитини, коштів катастрофічно не вистачає. Гідний рівень базових потреб дітей мені одній важко забезпечити, тому, вважає, що враховуючи вищенаведені обставини (інвалідність однієї дитини) ОСОБА_2 батько дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідач являється здоровою працездатною особою та станом на теперішній час працює на складі магазину у Дніпропетровська обл., Криворізький р-н, с. Лозуватка. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, без використання засобів аудіо фіксації судового засідання, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити їх.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 22.08.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований 22 серпня 2018 року у Виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, про що зроблений актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 .
В період перебування сторін в шлюбі у них народилися діти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис №162 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , актовий запис №01. 
Діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . та перебувають повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 08.11.2022 № 1242-5002325428, Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 № 1242- 5002325430 від 08.11.2022 року, Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 №1242-5002325431 від 08.11.2022 року, виданими Управлінням соціального захисту населення м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Крім того, син ОСОБА_3 , відповідно до медичного висновку ЛКК № 767 від 18.06.2024 року та посвідчення серія НОМЕР_3 від 10.04.2023 року є дитиною з інвалідністю.
Судом розглядом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Таким чином, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у їх вихованні, між сторонами не досягнуто, що є свідченням наявності між сторонами спору.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дітей та положень ст.182 СК України, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог із стягуванням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.01.2026 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.
У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.01.2026 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна ) гривня 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.В. Чернова